22 
skiljes den genom betydligt ljusare, nästan rent ljus¬ 
blå öfre kronblad samt genom vanligen mycket större 
blommor; från var. albida såväl genom blommornas 
storlek som framför allt genom den klarblå färgen 
på de öfre kronbladen. Egendomligt nog växlar foder¬ 
bladens längd ganska betydligt. Så har jag stundom 
funnit dem (hos den fullt utvuxna blomman) nästan 
lika långa som kronbladen; men merendels äro de 
af normal storlek. 
Var. lacticolor nov. var. Humilis; luteo-viridis; 
petalis curtis, latioribus, apice late rotundatis, et 
floris adulti et floris novelli lacteis; lamina petali in¬ 
fimi triangulari-rotundata ; striis nectariis curtis, sæpe 
parum perspicuis; calcare albescenti vel vix perspicue 
violascenti, plerumque longiore quam appendicibus 
sepalorum. Håsta ängar. — En synnerligt anmärk¬ 
ningsvärd form. Lågväxt (vanligen c. 1 dm, stundom 
något högre, stundom lägre); stjälkar och blad ljust 
gulgröna; kronblad ovanligt korta och breda, i spetsen 
bredt afrundade, så att blomkronan får en rundad 
form. Kronbladen halva i lefvande tillstånd en rent 
mjölkhvit färg; men vid pressning få de båda öfversta 
kronbladen — egendomligt nog — mycket snart en 
svagt ljusblå nyans och de öfriga en svag dragning 
i gult. Honungsstrecken äro korta, ofta otydliga 
(äfven på blommor i förra hälften af Juni). Sporren 
är hvitaktig,. stundom knappt märkbart violettanlupen, 
vanligen längre (men stundom något kortare) än fo¬ 
derbladens bihang. 
Viola arvensis Mure. — Denna art förekom¬ 
mer kring Hudiksvall mindre allmänt. Jag har icke 
lyckats finna den på våren eller försommarn, utan 
först i Juli. Utom hufvudformen, var. communis 
(WiTTR.), har jag påträffat en öfvergångsform till var. 
patens (Witte.). Den utmärker sig genom tämligen 
utstående blomskaft, bildande 30 — 45 graders vinkel 
Ii 0 . 
's 
