18 
färgadfc, med ovanligt distinkta, långa och förgrenade 
honungsstreck. 
Var. lutco-coerulea Witte, in Bot. Not. 1902, p. 
237 '). Petalis supremis floris novelli dilutius viola¬ 
ceis, floris adulti obscure violaceis vel atropurpureis 
(rarius obscure roseo-violaceis); pet. mediis floris no¬ 
velli albidis, sæpe ± violascentibus, floris adulti ± 
violascentibus, basi lutescentibus vel albidis (raro fere 
unicolore atrocyaneis) ; pet. infimo floris novelli pal¬ 
lide luteo, floris adulti luteo, margine sæpe violascenti. 
— Denna vackra form förekom tämligen allmänt, 
ibland i enstaka exemplar, ibland i större individ- 
antal, men endast på något friskare mark. Den står 
otvifvelaktigt närmast var. versicolor, men igen- 
kännes i allmänhet lätt på sitt höggula nedre kron¬ 
blad. Dock påträffades ej sällan mellanformer, hos 
hvilka det nedre kronbladets gula färg var d= undan¬ 
trängd af violett. — Ett egendomligt och på samma 
gång instruktivt exempel på en dylik mellanform vi¬ 
sade ett individ, som hade tre stjälkar från roten. 
Af dessa hade den ena sidostjälken en ung blomma, 
med de öfversta kronbladen blåvioletta och de tre 
nedre hvita. Den andra sidostjälken hade två full¬ 
vuxna blommor, hvilka fått de tre nedre kronbladen 
i kanten ljust blåvioletta, för öfrigt hvita. Men midt- 
stjälken, som äfven uppbar två fullt utvuxna blom¬ 
mor, hade dessas nedersta kronblad enfärgadt hög- 
gult, de mellersta helt hvitgula och de öfversta ljust 
blåvioletta. 
Af denna varietet förekom sällsynt en ganska 
anmärkningsvärd form med särdeles spensliga stjälkar 
och vanligen små blommor, de öfversta kronbladen 
ljusare eller mörkare nästan rent blå och det nedersta 
*) Enär ingen latinsk diagnos finnes af denna var., lämnar 
jag här en sådan efter de talrika exemplar, som jag undersökt 
härifrån, 
