9 
spensliga växt vill denna senare form gärna hafva 
något stöd, antingen af buskar eller så, att plantorna 
trassla in sig i och stödja hvarandra. 
Forma umbrosum n. /. Högväxt (25—40 cm) 
och spenslig, fågrenig, med långa (stundom mycket 
långa) stamled och tunna blad; grenarna tämligen 
korta, bågformigt upprätt utstående; högblad långa 
och tämligen smala, de öfre fint fliktandade. Hudiks¬ 
vall: vid Köpmanberget och vid Ofverås; starkt skug¬ 
giga ställen. — En vacker form, som rätt mycket 
påminner om f. tenerum af följande var., men mera 
högväxt och med längre flikiga högblad. 
Forma divaricatum Kern. in herb. sec. Blytt-Dahl, 
Norg. FI., p. 642 (1905). Lågväxt (10 — 20 cm) och 
spenslig, med starkt utspärrade grenar och smala blad; 
de öfre högbladen fint fåtandade eller alla helbräddade. 
Hudiksvall, Galgberget. — Denna form bildar en 
tydlig öfvergång till följande var., från hvilken den 
knappast skiljes genom något annat än de utspärrade 
grenarna. Den har vanligen 1—2 bladpar mellan 
öfversta förgreningen och hufvudstjälkens nedersta 
blommor, hvilket emellertid äfven hos ß. integerrimum 
icke sällan är förhällandet. 
ß. integerrimum. Döll. — Fullt typisk, med alla 
högblad helbräddade, förekommer denna var. kring 
Hudiksvall betydligt sparsammare än vid Alingsås. 
Vid Sund i Idenor’s sn har jag tagit den såsom f. 
albido- sulfur eum ! Däremot uppträder den flerestädes 
i en något afvikande variation, som erhållit följande 
namn. — Den typiska varieteten har jag för öfrigt 
sett från Ljusne (G. Anagrius), Söderhamn (N. Nielsen) 
och Norrbo (J. Jonsson). 
Forma tenerum O. Dahl, Norg. FL, p. 642 (1905). 
Öfre högblad med 1 — 2 små, korta tänder på hvarje 
sida. — Denna kan betraktas som en första öfver- 
gångsform till a. vulgatum (Pers.). Blomparen äro 
icke sä långt åtskilda och de öfversta högbladen icke 
