é 
<liksvall: Bränslet (talrikt, ■ ® y 1904; hufvudf. forekom 
icke på samma ställe). 
E. (Beenn.) Weitst. Tuna: Håsta, ^^[7 1904. 
E. curta Fr. Täml. allm. 
Rhinanthus minor Ehrh. f. vittulatus Gremli. Lik¬ 
som i Alingsåstrakten forekommer kring Hudiksvall 
endast denna form ; och till samma hafva hört alla af 
mig granskade exemplar från talrika ställen i Häl¬ 
singland. — I Bot. Not. 1904, p. 7, har jag omnämnt, 
att Döll omtalar denna form såsom den vanligaste i 
Baden. Samma iakttagelse har G. Meyer gjort i 
Hannover. I Fl. hanov. exc. p. 400 (1849) säger 
han nämligen: ”Anhängsel der Oberlippe violet, sel¬ 
tener gelb”. 
Forma fallax [W. & Gr., Fl. Siles., H: 1 . p. 
213 (1829), sub Alectorolopho]. Högväxt (40—50 
cm) och grof, vanligen grenig, med spetsvinkligt 
ställda grenar; blad ända till 5 cm långa och 15 mm 
breda; för öfrigt som den vanliga vittulatus-formen, 
d. V. s. med mörkt purpurstrimmig stjälk och blå 
bågar i öfverläppen. Tuna: nära Forsnäs (på en fuk¬ 
tig äng bland högt gräs tillsamman med hög växta 
individ af den vanliga, spensliga, småbladiga och 
■ogrenade formen; ^|7 1904). — I likhet med de 
flesta författare har jag betecknat ifrågavarande form 
med det af Wimmer & Grabowski gifna namnet. Nå¬ 
gon hybrid mellan Hh. minor och major, såsom 
denna form anses af en del auktorer, kunna de här 
omnämnda exemplaren icke vara, enär Hh. major 
saknas i Hudiksvallstrakten. 
Melampyrum pratense L. I Bot. Not. 1904, p. 
7—11, har jag lämnat en kortfattad framställning 
af de Melampyrum-former, hvilka jag sommaren 1903 
påträffade i trakten af Alingsås. Jag omnämnde då 
beträffande M. pratense L., att formen med helgul 
krona, f. tuteum A. Bl., där förekom betydligt mindre 
