60 
Hydatoderna begynna utvecklas redan under an- 
thesen och nå sin fulla utveckling vid postflorationen, 
då vattenafsöndringen också är rikligast. Foderbla¬ 
dens icke obetydliga tjocklekstillväxt beror hufvud- 
sakligen på cellsträckning, hvarigenom å insidorna 
bildas ett lakunöst parenkym med stora cellmellanrum. 
Hydatoderua äro sköldformiga och bestå af ett par 
basalceller, som stå i förbindelse med parenkymet, en 
starkt kutikulariserad skaftcell samt talrika celler, som 
bilda den secernerande .sköldformiga delen. Afven 
dessa äro starkt kutikulariserade, men kutikulan är 
genomdragen af fina porer, hvilka tydligt kunna påvi¬ 
sas genom behandling med eau de javelle. Härutinnan 
öfverensstämmer Stictocardia med Änamirta Cocculus, 
hos hvilken Haberi andt iakttagit hydatoder med 
perforerad kutikula, och detta först kända fall har 
sedan följts af andra dylika, så hos Drosophylhm, 
Drosera (Haberi an dt) och Pinguicula (Fenner) m. fl. 
Hos Stictocardia mognar således den unga fruk¬ 
ten liksom i ett vattenbad och hela denna bildning 
påminner derför mycket om de s. k. vattenfodren, 
som först beskrefvos af Treub hos Spathodea cam- 
panulata och sedan iakttagits af flere forskare å olika 
växter och af Koorders ingående behandlats i hans 
arbete ”lieber die Blüthenknospen-Hydathoden einiger 
tropischer Pflanzen” ^). Men under det att hos nästan 
alla dessa iakttagna fall vattenfodret endast fungerade 
på knoppstadiet och således blomkrona, ståndare och 
pistill utvecklas i vatten, är detta ej fallet hos Stic- 
tocardia^ där endast den unga frukten utväxer i vat¬ 
ten. Stictocardia bildar således en egen typ af vat- 
’) Anatomisch-physiologische Untersuchungen über das tro¬ 
pische Lauhblatt. II Über wassersecerninende und — absorbiren- 
de Organe. Sitzungsber. d. math, naturw. Classe d. K. Akademie 
d. Wissenschaften Abt. I, Band 103, Wien 1894. 
-) Les bourgeons floraux du Spathodea campanulata Beauw. 
Annales du Jardin bot. de Buitenzorg 1889. 
Annales du Jardin bot. de Buitenzorg 1897. 
