61 
tenfoder, som jag skulle vilja benämna post fl oralt 
vattenfoder och som är att inordna bland de andra 
postflora tionsfenomenen. 
Oper culina Turpethum (L.) Peter 
Oper culina Turpethum utmärkes äfven af utpräg¬ 
lad postfloral tillväxt af foderbladen, som å fruktstadiet 
äfven äro seceriierande, ehuru ej i så hög grad som 
hos Stictocardia. Hos Oper culina äger det förhållan¬ 
det rum, att sekretionen är starkast hos de tre inre 
foderbladen, under det att de tvänne yttre ej äro 
så starkt secernerande. Dessa yttre foderblad äro 
deremot tjockare samt utmärka sig genom en riklig 
hårighet. Här äger således en slags arbetsfördelning 
rum, i det de yttre foderbladen bilda ett skydd om¬ 
kring frukten, medan de inre hufvudsakligen äro se¬ 
cernerande. Hydatoderna öfverensstämma med Sticto- 
cardias. 
Till ungefär samma typ som Oper culina hör 
Ipomoea alata H. Br., som dock icke har så skarpt 
utpräglad motsats mellan secernerande och endast 
skyddande foderblad. Detsamma gäller äfven Ipomoea 
tuberosa L. 
Vi finna således, att till de postflorationstyper, 
som redan äro kända hos Convolvulacéerna, kan läg¬ 
gas ytterligare en, nämligen den, där fodret utbildas 
med talrika hydatoder och bildar en stor saftig sken¬ 
frukt, i hvilken den egentliga frukten utvecklas i ett 
vattenbad. Från andra, förut beskrifna vattenfoder 
afviker denna typ därigenom att den är strängt post- 
floral och icke förefinnes under knoppstadium eller 
och anthes. Det är derför jag kallat den postfloralt 
vattenfoder. . 
2. Professor O. Ju el förevisade botaniska foto¬ 
grafier. 
