127 
Dumontia), sjeldnere om vinteren (Nemalion). De en- 
aarige sublitorale alger derimod har i almindelighed 
sin hvileperiod i den mørke aarstid, begynder at 
vokse tidlig om vaaren og fruktiticerrer i juli—sep¬ 
tember, saaledes: Brongniartella hijssoides^ Asperococciis 
bullosus^ Spermatochniis paradoxus og mange flere.” 
Trots den snäfva begränsning af litoralvegetatio- 
nen, som Gran gjort, i det han sätter gränsen nedåt 
till 0,5 m. djup och på så sätt får en allt för stor 
del af algvegetationen hänförd till sublitoralregionen, 
synes mig detta påstående, åtminstone hvad beträffar 
förhållandena vid svenska västkusten, knappast vara 
berättigadt. Visserligen finnas förutom den af Gran 
anförda Dumontia {Phyllitis fascia har jag funnit rikt 
utbildad och fertil i början af augusti) äfven andra, 
som tillhöra samma kategori, men Nemalion är ej 
heller ensam i sitt slag. Dessutom finnas ettåriga 
vårformer ej uteslutande inom ”Grans litoralområde”, 
utan äfven på djupare vatten t. ex. Laurencia^ Fhloe- 
ospora^ Haplospora. Sättes gränsen nedåt för litoralregi- 
onen till omkring 3 à 4 m., hvilket jag anser mera 
motsvara de faktiska förhållandena vid svenska väst¬ 
kusten, blir litoralfloran karakteriserad af en hel del 
ettåriga sommararter (t. ex. Chorda filum ^ Spermatochnus 
parodoxus^ Stilophor a rhizodes^ Chor daria divaricata) och 
kan. hvad artantalet beträffar, täfla med sublitoral¬ 
regionen. 
Att såsom Børgesen (1. c. p. 828) citera Grans 
ofvan anförda påstående utan att samtidigt påpeka, 
hvad denne menar med litoral vegetati on, är vilsele¬ 
dande, då man därigenom får den föreställningen, att 
det förefinnes en skarp skillnad mellan den litorala 
algvegetationen vid Färöarne och vid Skandinaviens 
sydligare kuster (speciellt Kristianiafjorden), under 
det skillnaden reduceras till ett fåtal arter, som hos 
oss äro vårformer, men som vid Färöarna utsträcka 
sin utveckling till hela sommaren. 
