239 
Sjöberget (Botaniska Notiser 1905, pag. 239), samt 
Öl. Borgholm (Botan. Notiser 1887 pag. 9). 
Hvad formen med violetta blommor beträffar 
instämmer jag till fullo uti hvad Neuman på ofvan 
anfördt ställe säger (anm. 6) : ”den af Blytt och Hart¬ 
man iakttagna violetta färgen förekommer rätt ofta 
hos denna art, men är dels genom flere nyanser nära 
förbunden med den blå och sålunda föga utmärkt, 
dels troligen icke konstant.” Dess uppträdande har 
synts mig stå i ett visst förhållande till en mer eller 
mindre regnig vår. Så syntes t. ex. uti Sm. norra 
Tjust härad detta års vår vara synnerligen gynsam för 
<len blå färgens öfvergång till violett, hvilken färg på 
flere ställen rent af dominerade. Ö Den i blått och 
hvitt spräckliga formen, f. variegata. Nenm. har jag 
iakttagit blott en gång och då uppkommen samtidigt 
med följande form af v. alba (se nedan). På grund 
häraf är det ej osannolikt att äfven f. variegata har 
uppstått genom mutation, ehuru detta naturligtvis må¬ 
ste experimentelt fastslås. Tyvärr lemnades den vid 
tillfället obeaktad och har ej heller sedan tagits i 
kultur. 
Anemone Hepatica v. alba^) är en långt tillbaka känd 
färgvarietet och finnes omnämnd redan uti Linnés 
Flor. suec. och i andra upplagan af Hartman ”Skan¬ 
dinaviens Flora.” 
Då fyndortsuppgifter i allmänhet hittills ej lem- 
nats för dylika former är det rätt svårt att taga reda 
på utbredningen; man är dervid hänvisad till lokal¬ 
florer och facktidskrifter. 
Enligt de upplysningar jag kunnat inhemta är 
den h vitblom mande blåsippan känd från Skåne (Are- 
schoug), Skånes Flora 1881), Blekinge (Bidr. Bonne- 
bjffraktens Fauna och Flora, af C. G. Westerlund), 
Likartadt var förhållandet med Anemone nemorosa hvilken 
i år trädde dels ovanligt ofta luxurierande (med 7 — 9 kalkblad) 
dels i stor mängd förekom med rödskiftande blommor. 
se slutnoten! 
