‘278 
döma üfvereusstämmer denna fullständigt med den 
franska L. Ghaixii^ såsom äfven Grenier och Godron 
hafva funnit \). Enligt Boissier hör äfven Bie- 
berstein’s L. altissima till samma art. De indi¬ 
vid, som jag sett växa vid Upsala, skilja sig icke i 
storlek eller yttre form på något sätt från sådana, 
som växt inom växtens naturliga utbredningsområde. 
Växten uppgifves allmänt i hororna vara två¬ 
årig. Det rikhaltiga herbariematerialet i Upsala Uni¬ 
versitets botaniska museum har också att uppvisa ett 
utvecklingsstadium med roflikt uppsvälld rot och en 
bladrosett (exemplar från Gap). Bladen i denna äro 
pardelade och försedda med en större ändflik. På 
förekomstorten vid Upsala dör växten efter fruktsätt¬ 
ningen och torde äfven där vara tvåårig. På våren 
har jag anträffat den, då den börjat skjuta sina för¬ 
sta blad efter öfvervintringen. Den har då haft en 
kort och tjock upplagsrot, till formen lik en vanlig 
kort rädisa. Men under sommaren har jag förgäfves 
sökt efter bladrosettbärande individ bland de blom¬ 
mande, ehuru de tydligen böra finnas. 
De blommande stjälkarne kunna nå en höjd af 
1 meter och därutöfver. På de öppna platserna blifva 
de lägre än bland buskarne, där de växa upp till eii 
betydligare höjd. Bladen på den blommande stjälken 
äro allesammans hela. De äro stjälkomfattande med 
pillik bas, äggfunda-lancettlika, hvasstandade, vanli¬ 
gen långt tillspetsade; de nedre försedda med ett 
längre eller kortare skaft ofvan den stjälkomfattande 
skaftbasen ; de mellersta och öfre oskaftade. På huf- 
vudskottet äro de mellersta bladen bredt äggrunda 
och långt tillspetsade samt vid basen tvärt afsmal- 
iiande till en skaftlik del (fig. 1 a). På kraftiga 
sidoskott, som växa fram, sedan hufvudskottet nedtill 
’) Grenier et Godron, Flore de France. Il (1850), p. 320. 
Boissier, Flora orientalis. III (1875), p. 807. 
3) Bieberstein, Flora taurico-oaucasica. II (1808), p. 242. 
