286 
samt Gap i sydöstra Frankrike. Så förhåller sig äf- 
ven L. quercina. Utomkring dess utbredningsområ¬ 
des vestra del — Böhmen, Mähren, Sachsen, Thü¬ 
ringen och Harz — förekommer den på mycket 
spridda ställen, nämligen i Val di Limone i Piemont ') 
och på Lilla Karlsö, som numera är dess nordligaste 
förekomstort. Den har dock i så sen tid som på 
1700-talet förekommit ännu nordligare'i Sverige, näm¬ 
ligen i Herike på ön Fjerdingen i sjön Sotern ^). 
Där finnes den icke numera. Den blef år 1825 ef¬ 
tersökt utan att kunna anträffas ^). 
L. quercina och L. Chaixii måste alltså i likhet 
med många andra växter antagas hafva vid Ancy- 
lus-tidens slut eller i början af Litorina-tiden till 
följd af då rådande högre medeltemperatur under 
sommaren haft en större och mera sammanhängande 
utbredning i Europa än för närvarande. Om, såsom 
sannolikt synes vara, denna högre temperatur under 
somrarne berott på en starkare lutning af jordaxeln 
mot ekliptikan — en lutning, som var starkast för 
9100 år sedan — så synes däraf, att båda såsom 
arter måste ega en ganska ansenlig ålder. 
Som vi funnit,-är olikheten mellan L. cquercina 
och L. Chaixii af sådan beskaffenhet, att de äro an¬ 
visade till olika slags lokaler för att kunna bestå i 
kampen om utrymmet med andra växter. De lemna 
ytterligare ett exempel på, huruledes mj^cket när- 
slägtade arter fått en sådan biologisk olikhet, att de 
9 B er t ol oni, 1. c. p. 400. 
Samzelius, Blomster Krantz af de allmännaste och märk¬ 
värdigaste uti Nerike BefintJiga Växter och Enkanneligen till un¬ 
dervisningen af Scholæ-ungdomen uti Örebro utgifven. Örebro 
1760. Sid. 58. — Någon beskrifning på växten lemnas icke, men 
då arbetet är förordadt till tryckning af Linné — “Imprimatur 
Upsala 1759 den 15 Dec. Carl Linnæus, Decan.” —, är det möj¬ 
ligt^ att Linné granskat bestämningen. 
Wahlenberg, Flora suecica (1826), p. 1083. 
Ekholm, Om klimatets ändringar i geologisk och histo¬ 
risk tid samt om deras orsaker. Ymer XIX, 1899 (Stockholm 
lOOO'), sid. 353—104. 
