af de efter blomningen köttigt ombildade perigonbladen. 
Till följd af blommornas anordning i hufvudlika par- - 
tialinilorescenser komma fruktställningarne att habi- 
tuellt i hög grad erinra om fruktsamlingarna lios 
Ruhus ; vid mognaden antaga de en klart röd färg, 
hvilket för öfrigt är fallet äfven med deras skaft. 
Ett tvärsnitt genom ett af de glasklart genom- 
skinande, röda perigonbladen visar ytterst en klyf- 
öppningsfri epidermis, bestående af små, tafvelliknande 
celler med mèr eller mindre polygonal begränsning. 
I blandning med dessa epidermisceller uppträda i rik¬ 
lig mängd större sådana med kraftigt utbildade cy- 
stoliter. hvilka mestadels äro klotformiga eller ellip- 
soidiska, mera sällan något kantiga. Liksom öfriga 
bildningar af epidermalt ursprung härstädes (skaftade 
körtelhår och oledade, koniska borsthår) föra dessa 
element en ofärgad cellsaft. — Under epidermis vid¬ 
tager ett grundpårenkym af synnerligen vidlumiga 
celler, hvilka än hafva mera isodiametrisk form, än 
äro sträckta i ena eller andra riktningen. Vissa ele¬ 
ment i detta parenkym ha karakteren af idioblaster; 
de äro betydligt mindre än angränsande celler och 
innehålla stora mängder af oxalatkristaller, hvilka 
uppträda i form af rafider (Fig. D, a). Dessa kristall¬ 
säckar ligga ofta sträckta i radial riktning, och deras 
cellsaft är städse anthocyanfri. Hufvudmassan af 
grundparenkymet utgöres emellertid af celler, hvilka 
till stor del äro anthocyanförande. Sådana celler, 
hvilka utmärka sig genom mera intensiv rödfärgning, 
föra emellertid förutom i cellsaften löst anthocyan 
äfven kristaller af samma färgämne ^). Deremot 
hafva amorfa anthocyankroppar, hvilka eljest hos 
flera växter befunnits åtfölja de kristalliserade, hos 
Laportea icke iakttagits. 
*) Liksom i mitt ofvan anförda arbete må äfven här den 
frågan lemnas öppen, huruvida de kristalliserade anthocyankrop- 
parne bestå af endast anthocyan eller jemte detta pigment inne¬ 
hålla substanser af annan art. 
