300 
gå kristallerna nästan omedelbart i lösning; cellsaf¬ 
ten antar dervid en blå färg, hvilken hastigt blekes 
och efter öfvergång i mera obestämdt grön och gul 
snart nog försvinner. 
Blyacetatlösning fäller det i cellsaften lösta an- 
thocyan i amorf form och under blåfärgning ; kri¬ 
stallerna blifva dervid mörkt blåvioletta. På samma 
sätt inverkar en lösning af kopparacetat. Likaså 
förändras vid tillsats af ferrosulfatlösning färgen å 
anthocyancellerna till blå, och inom kort uppträder 
i desamma en ymnig fällning af små, svartblå korn, 
hvilka under liflig molekylarrörelse gruppera sig till 
smärre dendritsystem och ej sällan sämmanbakas till 
större, svampaktiga massor. Anthocyankristallerna 
blåfärgas samtidigt; huruvida de gå i lösning eller 
— hvilket är mera sannolikt -— qvarstå olösta, kuude 
jag ej med säkerhet afgöra till följd af den grumling 
i cellinnehållet, som precipiteringen af ofvan nämnda 
korn medför. Samma reaktion framkallas vid be¬ 
handling med 2 ^'-ig osmiumsyra. Äfven i detta 
fall inträder blåfärgning af anthocyankristallerna och 
fällning i cellsaften af mörkfärgade substanser ^). Till 
dessa senare reaktioner, hvilka tyda på ett nära sam¬ 
band mellan anthocyan och garfämnesubstanser, kunna 
äfven läggas de förändringar, som anthocyankristal- 
q Denna blåfärgning af anthocyan genom inverkan af osmi¬ 
umsyra, hvilken, såsom af mig tidigare framhållits, är att betrakta 
som en nästan generell egenskap hos detta färgämne, omnämnes 
äfven’ af Karzel. Vid hans redogörelse för anthocyankropparne 
hos Cohaea scandens heter det nemligen: ”Bei Zusatz von 1 X 
Osmiumsäure färbt sich der Zellsaft und die Inhaltskörper blau. 
Diese Erscheinung ist wohl darauf zurückzuführen, dass die Os¬ 
miumsäure in dieser Verdünnung das Plasma derart verändert, 
dass dieses für den Farbstoff durchlässig wird und ihn infolge 
seiner alkalischen Eeaktion bläut.” Denna förklaring är emeller¬ 
tid origtig, då såväl hos Cohaea scandens som hos andra af mig 
undersökta växter nämnda omfärgning genom osmiumsyra inträder 
såväl i celler, hvilka befinna sig i surt medium, som ock i antho- 
cyanextrakter. I båda fallen är tydligen en medverkan af proto- 
plasmats alkalinitet utesluten. — Karzel, E. 1. c. pp. 351, 352. 
— Gertz, O. 1. c. p. XIV. Se äfven pp. 51, 109, 150, 168, 228, 
254, 271 m. fl. ställen i den speciella delen af nämnda afhandling. 
