7 
det rika flor, som Tüllberg prisar, är en förutsättning 
för möjligen uppträdande anmärkningsvärdare varia¬ 
tioner, kvilka tillför ene kos oss föga uppmärksam¬ 
mats. 
Af denna anledning samt för att få tillfälle att 
anställa jämförelse med samma arters förkållande i Skåne, 
begaf jag mig förflutne vår till Möen. Dessa rader 
innehålla resultatet af mina hithörande iakttagelser, 
dels gjorda på ort och ställe, dels fortsatta och kom¬ 
pletterade med ledning af lefvande exemplar, som till 
härvarande botaniska trädgård medfördes. 
Det är hufvudsakligen de mot hafvet från be¬ 
tydande höjd ofta lodrätt stupande kalkklippornas inåt 
landet vettande sluttning, som utgör lokalen för de 
gulblommiga TrimuJœ. Den är till större delen klädd 
af lummig skog. Ymnigast förekommer P. acaulis (L.) 
Jacq. och det både inne i täta skogen och i dess utkan¬ 
ter på skogsängar. Därimot är P. elatior (L.) Schreb. 
den sällsyntaste af arterna. Härmed står i sammanhang 
att den förra i hög grad varierar, den senare däri¬ 
mot blott föga och ojämförligt mindre än på de skån¬ 
ska lokalerna Öfvedskloster och Tulesbo (jfr min upp¬ 
sats i Bot. Not. 1885 sid. 123—130 ”Om några 
PrMm<7a-former”). Någon vexling i fodrets och pi¬ 
pens ömsesidiga längdförhållande samt i kronhikarnes 
bredd iakttogs imellertid hos P. elatior äfven här. 
Under en desto rikare mångfald /ormer uppträdde 
som sagdt P. acaulis. De förut från Kullen i Skåne af 
mig anmärkta (anf. st.) formerna latiloha och angustiloha^ 
loYKjicalijx och hrevicalyx funnos också här, till en del 
ganska extrema och i alla kombinationer med hvar¬ 
andra och med de på heterostyli beroende formerna. 
Därtill iakttogos två särdeles vackra färg varieteter, en 
hvit och en röd. I'Langes hora (4:de Uppl.) omnämnas 
dylika, den hvita från en, den röda från två lokaler. 
Den hvitblommiga formen från Moen, som för- 
tjenar benämnas lactea^ har nästan mjölkhvitt kron- 
