10 
längd; lios P. acanlis ocli officinalis däremot kort, omvändt 
päronformig, innesluten inom foderpipen, }ios P. acatt- 
lis ungefär af dennes längd eller något kortare och 
med största tjockleken vid midten, hos P. officinalis 
mindre än hos föregående, oftast hälften kortare än 
foderpipen och tjockast nedom midten på grund däraf, 
att toppen är något utdragen. 
Hvad hylDriderna beträffar så funnos båda de af 
Tullberg afhandlade P. variabilis Group, och difjenea 
Kern. i stor ymnighet. Den förra, som synes mig 
vara en alldeles tydlig P. acaidis X officinalis^ mötte 
redan strax efter det, att F. accmlis vid utgångspunk¬ 
ten för den egentliga exkursionen. Liselund, visat sig, 
och fanns sedan spridd öfveralt så långt söderut, som 
jag under kringströfvandet kom, eller ett godt stycke 
söder om ”Ruffet”, bort emot ”Grraaryg”. Att det verk¬ 
ligen är en hybrid, därför talar alt, dess stora för- 
änderlighet dock alltid med karakterer som hänvisa 
på föräldrarne, förekomsten tillhopa med dessa samt 
steriliteten (se nedan). 
Som bekant hafva två former urskilts, en per- 
acaidc och en -officinale *). Tullberg säger att ifråga- 
■*) Jag begagnar detta tillfälle att framhäfva fördelen af 
den här brukade beteckningen med prefixet per- i st. f. suh-. 
”Sub-” har eljes ofta att icke säga oftast användts i samma 
afsigt, nämligen för att utmärka den af föräldrarne^ som hy¬ 
briden mest liknar. Suh- och per- hafva sålunda samma bety¬ 
delse och det kunde anses likgiltigt hvilketdera man skrefve. 
Men just af ifrågavarande hybrid har Kerner benämnt de 
båda formerna, den som närmade sig officinalis ^’’subacaidis 
d- officinalis'^ och den som nämnde sig acaulis ^superacaulis 
-|- officinalis” . Här (och många andra exempel på det samma 
kunna framdragas) betyder super det samma som per- och 
suh ungefär raka motsatsen af hvad andra författare därmed 
mena. Men ett bruk, som så lätt ger anledning till missför- 
