11 
varande liybrid på Möen närmar sig än den ena, än 
den andra af föräldrar ne, men dock mest ocli oftast 
acaulis samt tillägger att den (fnllQ motsatta formen näp¬ 
peligen där påträffats. I själfva verket förhåller det sig 
ock så, att P. per-acaidis X officinalis är ojämförligt van¬ 
ligast och förekommer i en mängd vexlande gestalter. 
Den träffas såväl i täta skogen som vid ljusningar 
däri. Som synonym anför es af Tullberg och andra 
författare öfverensstämmande P. fiageJliccmlis Kerner. 
Tullberg anser den efter Gtodrons föredöme vara en 
P. acaulis J X officinalis cf, hvilken G. med konst fram- 
stält och som skall öfverensstämma med den Möenska 
formen. 
Imellertid liar jag funnit äfven ntpräglaff per-of- 
ficinalis på ett par ställen i Klintskoven, i någorlunda 
antal individ jämte officinalis på sluttningarne kring 
utloppet af en liten genom skogen rinnande häck vid 
Lille Klint. Denna form som jag finner synnerligen 
väl öfverensstämmande med fig. 2708 i Fl. D. under 
namnet P. variabilis, hade mindre blommor än per- 
acaulis, hvilka därtill voro starkare färgade och alla 
sutto i flock på ett upprätt skaft af mer än bla¬ 
dens längd. Habituelt liknade den någon mycket stor- 
blommig form af officinalis^ men inverkan af acaulis 
förråddes dock af de spetsiga foder flikarne, bladens 
form, hårigheten o. s. v. En sådan form afses med 
namnet P. hrcvistyla DC, hvarmed återigen åtskilliga 
författare mena en P. acaulis cf X officinalis 2 hvilken 
produkt med konst framstälts. Möjl. kunde man som 
ett ytterligare om ock svagt stöd för denna mening 
anföra den omständigheten att P. officinalis flnnes i 
närmaste närheten. Tankegången vore då denna. Frö¬ 
mjölet föres vidare omkring än fröna vanligen spridas; 
stånd, må ej bibehållas. I Fockes förtjenstfulla arbete •’^Pflan- 
zenmischlinge” användes per- och förtjenar detta obetingadt 
att vinna efterföljd. 
