23 
formen aftagit. Arten har slutligen utdött på ofvan- 
nämilda ställen. Vid tiden för artens försvinnande 
från lokalerna vid Almaån lefde i sällskap med hvar¬ 
andra den typiska formen, öfvergångsformerna samt 
var. conocarpa^ denna senare mycket fåtalig. I nord¬ 
östra Småland, der denna art tyckes hafva qvarlefvat 
längre, lefde ännu i slutet af förra århundradet en 
form, som efter allt att döma, måste hafva varit ty¬ 
pisk conocarpa. Huruvida hufvudarten samtidigt qvar¬ 
lefvat, låter sig numera svårligen afgöra, men före¬ 
faller mig föga sannolikt. I Immeln qvarlefver åt¬ 
minstone numera endast var. conocarpa^ som är mer 
karakteristisk än de fossila formerna af denna varie¬ 
tet, åtminstone i allmänhet. Det är emellertid ännu 
ej påvisadt, att hufvudarten fordom lefvat i denna 
sjö, hvilket väl dock nästan kan anses såsom säkert. 
Här skulle alltså hufvudarten jemte alla öfvergångs- 
former hafva utdött och endast var. conocarpa blif- 
vit q var. 
2. (Forts.) 
# 
Botaniska sektionen af naturvetenskapliga studentsällskapet 
i Upsala. 
Den 6 Oktober 1887. 
1. Om Jenissej-strändernas Salixflora. 
Af Axel N. Lundsteöm. 
De anmärkningar öfver Salixfloran på Jenissejs 
stränder, som här lemnas, grunda sig på de iaktta¬ 
gelser, som jag hade tillfälle att göra 1875, då jag i 
sällskap med prof. A. E. Nokdenskiöld färdades llod- 
ledes från Dicksonshamn till staden Jenissejsk, på 
