Jenissejsträiideriias, för att icke säga hela Sibi¬ 
riens mest karakteristiska växt, är utan tvifvel Salix 
viminalis. Denna art saknas knappast på någon strand, 
der en salixvegetation är möjlig, och uppträder under 
en stor mängd former, varierande till storlek (från 
ett högt träd till fotshög buske), till bladens form och 
beklädnad, till hängenas färg och tjocklek o. s. v. 
Alla dessa former tillhöra emellertid utan tvifvel en 
art, och jag har hit räknat de pilar, som i skilda 
floristiska arbeten upptagas under artnamnen: S. splen¬ 
dens Turcz., S. rufescens Turcz., S. Gmelini Pali., och 
sannolikt äfven under namnet S. stipularis. De af- 
vika något från de i Songariet och vid Amur före¬ 
kommande formerna, som vanligen hafva mycket längre 
och smalare blad. Grenom de silfverglänsande bladen 
erhåller dess löfverk en vacker skiftning, som på 
många ställen gifver stränderna en mjuk färgton, som 
behagligt bryter sig mot den bakom stående barrsko¬ 
gens mörka grönska. Stammen är blekt gul eller 
brun, men synes sällan ren, alldenstund grenarne of¬ 
tast af den öfversvämmande floden på våren öfverdra- 
gas med slamm och behängas med växtlemningar och 
andra föremål. Yid Jenissejs nedre lopp anträffas den, 
så vidt jag känner, aldrig utom öfversvämningsområ- 
det, men söder om Angar as inflöde torde den före¬ 
komma här och hvar, såväl inom skogsområdet som 
på stepperna, och sprides troligen ofta genom menni- 
skor *), då den såsom bandpil äger stor användning. 
Till och med på öarne vid Jenissejs mynning **) 
framtränger denna art och blir der, h var est den kom¬ 
mer i sällskap med nordliga arter, synnerligen intres- 
^■) Akdersson antager såsom möjligt att den inkommit 
till Europa genom barbarernas invandring. 
*"*) Norr om Briochovskij öarne (70°30^) blir den mera 
sällsynt och förkrympt; dess utbredning synes mig angifva 
den naturligaste nordgränsen för Jenissej floran. 
