29 
individ med glatta kapslar, hvilket är utmärkande 
för S. alba. 
Schmidt upptager i sitt ofvannämda arbete en 
S. nigricans var. jenisseensis^ ”amentis basi foliatis, lon¬ 
gioribus, multifloris, stylis brevioribus”. Till denna 
art har jag fört åtskilliga former, som förekomma 
från nedersta Tunguska till Dudino. En del af dessa 
hafva visserligen bladlösa hängen och stundom tydligt 
sågade blad, men de tillhöra så vidt jag kan finna 
alla samma art och äga en stor likhet med vår S. 
nigricans. De håriga bladskaften och stiplerna erinra 
nog om S. Janata^ men det synes mig omöjligt att 
förklara den som hybrid. Emellertid får den icke 
identifieras med den svenska 8. nigricans Sm. och har 
utan tvifvel ett helt annat ursprung. 8. nigricans 
Sm. har nemligen, enligt mitt förmenande, på många 
ställen i Sverige uppkommit ur en 8. myrsinites efter 
istiden och differentierats i samma mån som klimatet 
förändrats. I Piteå Lappmark har jag på ett par 
ställen kunnat följa denna 8. myrsinites förändring 
ifrån snögränsen ned till skogsregionen, hvar est den 
slutligen ej kan skiljas från 8. nigricans var. borealis 
Fr., och trafikdirektören C. F. Sundberg har från 
Jemtland sändt mig vackra serier af hithörande Sa- 
lixformer, som äfven gifva stöd för denna min åsigt. 
Hvad 8. jenisseensis beträffar är dess ursprung för 
närvarande svårt att utreda; någon anslutning till 8. 
myrsinites finnes icke alls. Onekligen står den när¬ 
mast 8. ]gyrolcefolia-lanata bland Jenissejsträndernas Sa¬ 
lices. Den är här nog icke endemisk, utan har san¬ 
nolikast kommit österifrån. 8. nigricans hos oss och 
8. jenisseensis lemna sålunda enligt min mening ett 
exempel på, att tvenne hvarandra ganska lika växt¬ 
former kunnat på alldeles skilda vägar uppstå. 
På ungefär liknande sätt förhåller sig 8. pliyli- 
cifolia. Om denna arts ursprung hyser jag den åsig- 
