60 
Turionen varierar med mycket täta och olikstora 
taggar, samt talrika borst och glandler (f. asperior). 
Bland kända Bubi närmar sig ifrågavarande mest 
R. corylifolius "^maximus var. angiocarpus Arbsch., 
och salsus Arbsch., den förre genom sin hufvudform, 
den senare' genom nyss nämnda /. asperior. De svaga, 
egendomligt böjda blomskotten med sin thyrsus-lika, 
upptill bladlösa inflorescens, de i regeln 3-taliga, tjocka 
turionbladen med sina förlängda, elliptiska uddblad, 
de lineära stiplerna och breda kronbladen erbjuda dock 
ganska beaktansvärda olikheter. I habituelt hänseende 
är o icke heller vissa former af JR. raduloides F. Arbsch. 
långt aflägsen. Grenom blomställning, behåring, beväp¬ 
ning, uddbladens form och foderbladens läge i frukten 
är dock JR. eluxatus skild från JR. raduloides, karakte¬ 
riserad så, som skett i Areschoügs ”Some observa¬ 
tions etc.” 
Arten fans af mig redan 1876 vid Harplinge 
kyrka i Halland. Här har jag icke lyckats återfinna 
den, men inemot mil derifrån, vid ”Högsereds bro” 
förekommer den i ett mindre snår; större dylika har 
jag träffat vid Sär dal och Steninge glasbruk. Rikast 
fins den vid Stensjö i Eftra socken, der den bildar 
en 50 meters lång häck längs en lerig för solen öp¬ 
pen väg. 
R. eluxatus bildar enligt min mening tillsammans 
med R. salsus Arbsch., angiocarpus Arbsch. samt vissa 
former af raduloides Arbsch och centiformis K. Fr. et 
O. Gelbrt en art. Såsom ofvan anförts, skilja sig 
dock alla dessa från R. eluxatus genom ingalunda obe¬ 
tydliga karakterer. Så är ock förhållandet med den 
form, som bland alla för mig kända Rubi är mest 
lik R. eluxatus, nemligen en från Efsby vid Haderslev 
af K. Fridbrichsen insamlad och såsom intermediär 
mellan centif ormes Mortensenii och egregiusculus ansedd 
Rubus! Den har nämligen håriga fruktämnen,då R. 
eluxatus har glatta. 
