68 
dast skulle vara ett arf från dessa — utan vidare be¬ 
tydelse för växten, ty så vidt jag funnit, bildas inga 
oljedroppar uti epidermiscellerna på bladens öfre sida 
hos P. natans^ hvilken sida såsom bekant ej vätes, 
h varför utom' det vore högst oförklarligt, om ett sådant 
slösande med bygnadsmaterial genom ärftlighet skulle 
fixeras, om det ej beredde växten någon fördel. Ej 
heller kan det blifva fråga om anordningar för för¬ 
hindrande af en för stark transpiration, ty ifrågava¬ 
rande växtdelar äro alltid submersa. Äfvenså är det 
icke antagligt att oljedropparne skulle äga sin huf- 
vudsakliga betydelse såsom bygnadsmaterial vid dessa 
cellers tillväxt, ty då assimilerad substans tillföres dem 
under annan form, är det svårt att inse, hvarför den 
först skulle förvandlas till olja, innan den ingick i de 
cellen konstituerande delarne, hvarföruiom den om¬ 
ständigheten att oljekulorna förstoras under denna cel¬ 
lernas tillväxt och äfven en längre eller kortare tid 
återfinnas hos de fullt utbildade cellerna, talar för en 
annan tolkning. Deremot synes det alldeles påtagligt 
att oljekulornas uppgift är att hålla cellväggen fet 
(-= icke vätbar), ty först med oljedropparnes försvin¬ 
nande kunna ifrågavarande cellväggar vätas. 
I hvilka afseenden detta åter kan äga bet 3 ^delse 
för växten är svårt nog att afgöra. Ifrågasättas kan 
först om icke de utåtvända väggarnes förmåga att mot¬ 
stå vattnets adhesion ägde sin hufvudsakliga betydelse 
för att minska vattnets friktion, då ju dessa icke vät¬ 
bara växtdelar (topparne) vanligtvis befinna sig nära 
vattenytan, hvarest vattenmolekylernas rörelser är be¬ 
tydligast, så väl vid en vågrörelse som vid en ström¬ 
ning. Och onekligen är vattnets friktion större mot 
en vätbar yta än en, som icke vätes. Men vid direkta 
iakttagelser af de större Potamogetonernas och fiere 
andra submersa växter uti ett vatten i vågrörelse kan 
man lätt se, att sjelfva växternas rörelser tydligen följa 
vattnets och att de just äro utmärkta genom en böj- 
