69 
lighet, som underlättar en sådan rörelse. Några sär¬ 
skilda anordningar, som skulle häntyda på ett böjnings- 
motstånd mot vattnets väldiga kraft, har jag ej kunnat 
finna, och dessa växters mekaniska system torde väl 
vara utbildadt med häns}^ till den slitning, som ett 
strömmande vatten utöfvar. En Closterium vätes endast 
vid cellens båda ändar, för öfrigt icke; den egenska¬ 
pen hos den öfriga cellväggen att den är fet och icke 
vätes kan emellertid svårligen tolkas såsom en anord¬ 
ning att minska vattnets friktion, då ju dessa små väx¬ 
ter följa de minsta vattenrörelser. Det synes mig der- 
för mindre antagligt, att cellväggarnes ofvannämde ol- 
jeimpregnering skulle äga sin huf vu dsakliga bety¬ 
delse för minskning af friktionen, så mycket mera som 
oljedroppar alldeles saknas hos just sådane Potamoge- 
tonarter [gramineus och former af perfoliatus), som i flere 
svenska floder växa i de starkaste strömdragen hvarest 
de naturligtvis äro utsatta för en ganska stor friktion 
Deremot synes det mig mycket sannolikt att olje- 
bildningen och cellväggens deraf beroende förmåga att 
motstå det omgifvande vattnets adhesion är en skydds¬ 
anordning, isynnerhet för de tillväxande skotten. Den 
omständigheten att oljebildningen förekommer så rik¬ 
lig just hos stiplerna, hvilka icke äro assimilerande, 
utan tydligen hafva till uppgift att skyddande omsluta 
de unga bladen, talar onekligen för en sådan tolkning. 
Det skydd, som härigenom beredes, skulle kunna vara 
ett skydd dels mot de vattendjur, som pläga förtära 
dylika blad, enär dessa Potamogetoners lukt och smak 
med all sannolikhet härflyta från denna (eteriska?) olja 
dels mot de många mikroparasiter, som så. allmänt 
bruka förekomma på vattenväxter, ty möjligt är att 
dessa parasiters svärmsporer och flere bakterier till sin 
rörelses riktning genom kemisk retning*) påverkas af 
*) Se lyeffer, Locomotorische Ilichtungsbewegungen durch 
chemische Reize, Leipzig 1884. 
