125 
dast på vissa, mera belysta delar af stammens omkrets 
tydligt sträckta i radial riktning, eljest mer eller 
mindre isodiametriska eller till och med sträckta paral¬ 
lelt med stammen, i hvilket senare fall de väl tillika 
tjenstgöra i stället för bortledningsväfnad. Formerna 
4) och 5) ha större intercellularrnm i assimilations- 
väfnaden än de föregående. De odlade formerna visa 
analoga skilnader på ett i ögonen fallande sätt. Palli- 
sadväfnaden, som redan hos den tämligen heliofila 
moder formen är utbildad, blir i hög grad utpreglad 
hos formen 6), hos hvilken den far ungefär samma 
utseende som hos formen 1), hvaremot hos formen 8) 
cellerna bli betydligt mindre sträckta i radial rikt¬ 
ning, och hos 7), åtminstone ganska ofta, en isodia- 
metrisk eller en i stammens längdriktning sträckt form 
är rådande. 
I allmänhet är o, efter hvad jag kunnat se, palli- 
sadcellerna fullkomligt vinkelrätt stälda mot epidermis, 
men hos den uppräta hufvudstammen af formen 6) 
gå de ganska snedt upp mot epidermis, och inta så¬ 
lunda den ställning, som Pick beskrifvit hos åtskilliga 
uppräta stammar. Om denna ställning i allmänhet 
är beroende på ljusets inflytande, så står fullkomligt 
i samband härmed den omständigheten, att den sneda 
ställningen icke förekommer hos de horizontala gre¬ 
narna af vare sig denna form eller de andra nedlig- 
gande; att den icke heller finnes hos de mera be¬ 
skuggade formerna, ehuru de äro uppräta, kan bero 
därpå, att ljuset här icke haft nog kraft att åstad¬ 
komma denna struktur, då det icke en gång kunnat 
förorsaka utbildningen af någon i högre grad utpreg¬ 
lad pallisadväfnad. 
d) Bortledningsväfnaden. Hos de nedliggande 
solformerna hade denna den största utsträckningen och 
var kraftigast utvecklad innanför den mellan de subepi- 
dermala baststrängarna belägna assimilationsväfnaden. 
Hos fuktformerna var bortledningsringen smalare och 
