128 
h.) Märgen har största diametern hos 5) och 7); 
minsta hos 2) och 3). Solformerna föra åtminstone 
mot hösten stärkelsekorn och kalkoxalatkristaller i 
märgen, de öfriga icke eller sparsamt. Väggarna äro 
betydligt tjockare hos de märgceller, som föra stär¬ 
kelse. 
2. Framlade Prof. F. R. Kjellman de hittills utkomna 
häftena af det under utgifning varande arbetet: Die natür¬ 
lichen Pflanzenfamilien von A. Engler und K. Prantl, 
och redogjorde i sammanhang dermed för detta arbetes plan 
och omfattning. 
Den 9 December 1887. 
1. Förevisade Herr A. G. Kellgren en samling Betula- 
former från Vermland och Dalsland. 
2. Redogjorde Licentiaten Alb. Nilsson för innehållet 
af sin afhandling: Studier öfver stammen såsom assimilerande 
organ. 
3. Förevisade Kand. J. A. O. Skårman några. 
Salices från Ofre Elfdalen i Värmland, bland hvilka 
särskildt framhölls en S. depressa + repens Brunner af 
egendomligt utseende. 
Hängena voro nästan utan undantag metamor¬ 
foserade i steril riktning på så sätt, att hängefjällen 
utväxt till gröna blad, hvilka hos en del hängen 
nådde en betydlig storlek, hvarjemte den i dessas veck 
anlagda blomman antingen felslagit eller också, hvilket 
var det vanligaste, öfvergått till en vegetativ knopp. 
I motsats till de normala kvarsutto vanligen dessa 
hängen efter vegetationsperiodens slut, såsom äldre 
grenar utvisade. Dessa buro nemligen hängen, som 
uppenbarligen persisterat under flere år, och hvilka 
låtit en eller flere af de nyssnämda hängefjällsknop- 
parne utveckla sig till vanliga skott samt äfven gif- 
vit upphof till hängen af enahanda natur, medan 
flertalet knoppar förblifvit outvecklade och nu i sitt 
förtorkade skick gåfvo den forna hängeaxeln ett egen¬ 
domligt knottrigt utseende. 
