132 
band mellan dessa båda slägten, ocb jag kan bär ej 
underlåta att påpeka att Ppitzer, *) bvars system öfver 
Orcbideerna genom sina tänkvärda principer ocb sin 
framskjutna ställning synnerligen tilltalat mig, ställt 
Calypso vid sidan af Carallorhisa inom gruppen Lipa- 
ridince (bland Dupplicatæ). 
För åtskilliga år sedan försökte jag uppdraga 
Calypso genom frön, men misslyckades. Afven i na tu¬ 
turen torde groddplantor vara ganska sällsynta —■ jag 
bar sett sådana endast en gång — ocb mogna frukter 
är o äfven ytterst sparsamma. Jag antager emellertid, 
att det icke är omöjligt, att just på groddplantans 
knöl de omnämda rbizomen kunna återfinnas, och 
stöder detta antagande derpå, att ett omsorgsfullt upp¬ 
taget exemplar, som jag undersökt, och som hade tre 
års knölar i behåll men icke alls något spår till den 
fjerde, ägde de korallgreniga bihangen på den äldsta 
knölen ; att döma af förgreningen «voro dessa 3 år 
gamla. 
Endast en gång bar jag i naturen iakttagit pol- 
linatinonen bos Calypso; den besökande insekten var 
en humla. På artificiel väg har jag emellertid flere 
gånger erhållit mogna frukter. 
Af de uppgifter, som Hartmans flora ll:te upp¬ 
lagan innehåller om denna växt, böra följande korri¬ 
geras. Pollenmassorna äro icke klubblika utan skif- 
formiga, oskaftade; örtbladen äro icke alltid långt 
skaftade utan kunna (på naken jord) vara nästan 
oskaftade ; stödjebladet är ej hinnaktigt utan har samma 
konsistens som kalkbladen; könpelaren är icke gul 
utan blekröd, såsom de vid vuxne bihangen. Växtlo¬ 
kalen är aldrig ”buskmark’’ utan fuktiga gamla barr¬ 
skogar, hvarest denna växt isynnerhet håller sig på 
*) E. Pfitzeh. Entwurf einer natürlichen Anordnung der 
Orchideen, Heidelberg 1887. 
