135 
II. Hvühendera henäniningen är i det naturliga 
systemet att föredraga: ’^ordning” (ordo) eller ”familj'^ 
(familia)? 
Som bekant, bar i vårt land bittilis begagnats 
uttrycket ’^familj”, ocb onekligt torde ock vara, att 
bärmed bättre än med ”ordning” uttryckes, att ett verk¬ 
ligt slägtskapsförbållande, ett gemensamt härstamman¬ 
de förefinnes hos de till familjen hänförda for¬ 
merna. Emellertid har man äfven hos oss på sista 
tiden, i likhet med hvad i utlandet fierestädes skett, 
velat utbyta ”familj” mot ”ordning”, dervid åberopande 
sig på prioritets-lagen i allmänhet samt särskildt derpå, 
att Linné användt denna sistnämnda term. Såsom ytter¬ 
ligare skäl har framhållits, att fiere af de förnämsta 
systematici (t. ex. L. A. de Jussieu, A. P. & Alph. 
DE Candolle, Bentham, Bindley, Endlicher m. fi.) an¬ 
tagit beteckningen ”ordo”. Vi vilja här upptaga dessa 
skäl till närmare skärskådning. 
Frågas då, hvar i botaniska litera tur en ”ordo” 
första gången begagnas, så är svaret härpå ej all¬ 
deles lätt att gifva. Måhända är Cæsalpinus (De plan¬ 
tis lihri XVI) den förste, som 1583 talar om att ”in 
ordines redigantur plantæ”. Det vill synas uppenbart, 
att ”ordo” här tages i samma betydelse, som ”classis” 
i de artificiella systemen. Samma bemärkelse har det 
ock hos Biyinus (i hans Ordines plantarum, 1690) och 
andre för-Linnéanska författare. 
Frågar man vidare, hvilken först uttalat åsigten 
om naturliga förvandtskaper inom växtriket och fram¬ 
hållit behofvet af ett naturligt system, så är detta 
P. Magnol (1689), och det är ock han, som för växt¬ 
rikets naturliga grupper först användt benämningen 
”familiæ plantarum” — ett beteckningssätt, som sedan 
upptogs af Adanson i hans stora arbete Familles des 
plantes (1763). På grund häraf eger ”familia” såsom 
betecknande en naturlig grupp obestridt ålderns före- 
