140 
originalexemplaret för bestämningen i fråga. Intres¬ 
sant nog befans detta emellertid vara äkta Scirjnis 
parvulus. Skulle alltså denna art ändock förekomma 
i det inre af vårt land? Säkerligen icke. Åtmin¬ 
stone lemnar i fråga varande ex. enligt min åsigt ej 
något som helst stöd för ett sådant antagande, liksom 
det öfver hufvud är svårfattligt, huru det någonsin 
kunnat gifva anledning dertill. Den ex. bifogade eti¬ 
ketten, hvilken en senare annotation ’^scripsit Wahl¬ 
berg” betecknar såsom autentisk, har nämligen föl¬ 
jande lydelse: '‘''Scirpnis nanus. Tagen på min resa 
med Hisinger till Wärmland — S. Norrige. Sunne? 
Lysager? Låg bredvid Carex maritima J'' Så vidt jag 
kan se, bevisas här af ganska påtagligt exemplarets 
ursprung iclie från Sunne utan från Lysager d. v. s. 
Kristianiafjorden, så mycket mera som de fåtaliga, 
hopskrumpna och i klumpar af lergytfcja glest fastsit¬ 
tande stråna gifva allt utseende af att blott oafsigt- 
ligt hafva kommit med en större växt. Denna tidi¬ 
gare uppgift om parvulus på svensk botten kan 
således med fog anses som förhastad, under det att å 
andra sidan det häraf synes troligt, att åtminstone 
på ett ställe i Norge denna art verkligen förekommer. 
Huru det förhåller sig med de öfriga norska lo¬ 
kaluppgifterna för S. parvulus^ har jag tyvärr ännu 
icke varit i stånd att afgöra. De ex. under detta 
namn, som jag sett från en af dem, Ogne på Jæde- 
ren, insamlade 1885 af Anian. S. Mqrbeck, tillhörde 
emellertid icke denna art utan Eleocliaris acicularis. 
Och jag nästan befarar, att i alla de fall, då växt- 
platsen uppgifvits vara en sj östrand, elf brädd e. d., 
samma förvexling blifvit begången. 
Denna fråga är emellertid äfven med tillgång 
till ex. ingalunda så lätt att afgöra, som det i all¬ 
mänhet vill synas. Med den i våra Horor ännu van¬ 
liga uppställningen antyder nämligen ingenting, att 
S. parvulus kan vara en kritisk art. Från de öfriga 
