142 
alldeles liknande misstag ocli trott mig liafva upp¬ 
täckt S. parvnlns på flere lokaler i Skåne. Den ge¬ 
nom torkan sänkta vattennivån medfiirde formens blom¬ 
ning, ock förvexlingen var då med någon upp¬ 
märksamhet snart påaktad. 
Emellertid hade jag nnder tiden genom litera- 
tnrstndier förskaffat mig närmare kännedom om S. 
parvnli karakterer, och då derjemte dess egenskap 
af hafsstr ands växt blivit mig klar, gick jag med fnll 
afsigt till verket att uppsöka densamma på våra kn- 
ster. Jag vände mig der vid först till Fote viken på 
Skanörshalföns norra sida, enär denna, efter hvad jag 
förnt kände om densamma, syntes mig särdeles lämp¬ 
lig, i synnerhet på ett ställe vid Hvellingesidan, med 
bräckt vatten, blott ett par tnm djnpt, och dyig ler- 
botten. Mycket riktigt — till min egen och mina 
följeslagares öfverraskning och glädje befans platsen 
alldeles öfvervnxen af typisk och karakteristisk S. 
parvulus! En gång observerad var den sedan icke 
svår att återfinna. Eedan följ. dag d. 22 Jnli togs 
den sålunda i stor ymnighet i de grunda lagunerna 
midtför Skanör och nedåt Falsterbo samt en vecka 
senare i hafsbandet mellan Arlöf och Malmö, samt 
nästan samtidigt närmare denna stads hamn af Adj. 
G. JoïiANssoN, som jemte Kand. Alfr. Berg och Dr. 
A. Kotii varit närvarande vid dess första upptäckande. 
Min på dessa fynd grundade förmodan, att S. parvu¬ 
lus skulle vara rent af vanlig utmed våra kuster, 
besannades deremot icke af senare efterforskningar 
på olika ställen. Dessa tre lokaler få alltså tills vi¬ 
dare anses som de enda säkra i vårt land. Utan 
tvifvel skall dock arten inom kort befinnas utbredd 
äfven till våra andra kusttrakter, icke minst på Öster¬ 
sjösidan, enär den der redan förut är känd icke blott 
från danska öarne, Mecklenburg och Pommern ntan 
ock från Bornholms östra sida och södra Östersjöpro¬ 
vinserna. 
