147 
icke står ensam med sina knölbärande ntlöpare , ntan 
delar denna karakter med den äfven i öfrigt ganska 
närbeslägtade S. paiiciflorns. De tyckas dock lios 
denna senare hittills hafva blifvit fullkomligt förbi¬ 
sedda, troligen på grund af svårigheten att befria 
grensystemet oskadadt från rötterna af de gräs, bland 
hvilka denna art plägar växa. I de glesa bestånden 
på den torrlagda Dingsjöstranden iakttog jag dem 
dock med lätthet och har sedan på en mängd andra 
lokaler kunnat konstatera deras närvaro. Fries (å 
etiketten till Herb. norm. II, 66), synes vara den 
förste, som anmärker stolonerna här, men om de knöl¬ 
for miga knoppar ne i deras spetsar nämner han intet. 
Knölen utgöres här för öfrigt hufvudsakligast af de 
starkt förtjockade läder ar tade rhizomslidorna, hos 8. 
2 )arvulus der emot af de ansvälda 2 à 3 sista inter- 
nodierna på stolonen. 
Tvänne nya Rumex-hybrider. 
Af N. Hjalmar Nilsson. 
Då det med hänsyn till det pågående arbetet å 
en ny upplaga af vär förnämsta doristiska handbok 
kan vara af intresse att redan i sommar få den geo¬ 
grafiska utbredningen af märkligare former, så vidt 
möjligt är, utredd, har jag icke ansett det vara ur 
vägen att i all korthet hänleda botanisternas upp¬ 
märksamhet på nedan nämde tvänne hybrider, för 
hvilka säkerligen flere lokaler skola kunna uppsökas. 
Rumex domesticus Hn X sanguineus L. är utan 
tvifvel en af de mest oväntade kombinationer inom 
detta på hybrider så särdeles rika slägte. Jag har 
derfor också i det längsta dröjt med den definitiva 
bestämningen af en form, som jag allt sedan 1884 
iakttagit i gles bokskog vid Råröd söder om Ring¬ 
sjön och som tycktes förena karakterer af de båda 
nämda arterna, i hvilkas omedelbara granskap den 
