166 
ledes det andra exemplet derpå, att fruktanlagens inog- 
ningsprocess kos växter, der enligt Lindman densamma 
skulle vara beroende af postflorationens skydd, dock 
försiggår utan detsamma. 
Fragaria vesca (L. pag. 28). 
Under tiden kade jag iakttagit 9 efter- 
blommor, som fullbordat blomskaftets böjning ock så¬ 
ledes voro i det af Lindman af bildade läget (tab. II 
fig. 31), men bland dessa fann jag endast 3 fertila 
fruktanlag; de öfriga 6 voro svarta, antagligen för¬ 
störda af frost. Då jag redan första dagen (^/e) iakt¬ 
tog det ena af dessa sex fall, kade jag tillfälle att 
söka sådana blommor, som blifvit förstörda, medan 
blomskaften ännu voro upprätta. T venne sådana lyc¬ 
kades jag finna och kan constatera, att de den 
^^6 hade fullbordat sin böjning neråt. Denna blom¬ 
skaftets postflor ala rörelse försiggår således kär, obe¬ 
roende deraf, om metridiet är förstördt eller icke ock 
motsäger således den femte af de omständigheter, på 
kvilka Lindman grundat sin teori om postflorationens 
kufvuduppgift. (Lindmans ord, pag. 60, lyda : ”om 
fruktämnet förstörts eller fruktämnet ej befruktats, ute- 
blifva de nämnda förändringarne”. 
På fuktig ny röjd mark, kelt nära en myr, fann 
jag (^’/e) en Fragaria-form, som otvifvelaktigt tillhör 
nyss nämnda art, ehuru den afviker genom ovanligt 
liten spets-tand på uddbladet. Ännu märkligare är 
den omständigheten, att blomskaftens böjning här ej 
går längre än hos Fr. collina, så att frukten under 
mogningsprocessen sitter på ett skaft, som i sin öfre 
del intager en horizontal ställning, hvilken det bibe¬ 
håller, tills smultronet genom sin tyngd böjer det ner. 
Fodret är vidöppet och karakteriserar derför denna 
form såsom en Fr. vesca. I vegetativt hänseende är 
den synnerligen väl utbildad: stängeln når en höjd 
