175 
nat. Till sist vill jag påpeka förhållandet hos F. col¬ 
lina Bess.; här förhålla sig kronbladen i hufvudsak 
ungefär så som hos gruppen caninæ, d. v. s. de qvar- 
sitta i förändradt tillstånd. Men huru tolka detta i 
öfverensstämmelse med L:s teori, att dessa qvarsittande 
petala afse skydd åt fruktämnet, då, såsom bekant, 
denna arts vårblommor aldrig sätta frukt? 
Campanula rotundifolia (L. pag. 52). 
Posthorationen hos denna art har blifvit i det 
hänseendet ofullständigt beskrifven af L., att han icke 
nämner något derom, att blomskaftet efter befrukt¬ 
ningen kröker sig i en trång båge, så att effcerblom- 
man vetter lodrätt nedåt. 
Hos denna art har jag erhållit mogna frukter af 
sådana blommor, som strax efter skedd befruktning 
beröfvats sina kronor. 
Taraxacum officinale (L. pag. 57). 
På soliga ängar har jag iakttagit, att stängelns 
rörelser hos denna art äro allt annat än constanta. 
Så har jag funnit ej mindre korgar, der inga blom¬ 
mor voro utslagna, S-formigt tryckta mot marken, 
än korgar, i hvilka ”pappus börjat visa sig of van de 
slutna holkfjällen”, sittande på raka stänglar. Och i 
allmänhet har jag trott mig finna, att dessa stängelns 
rörelser försiggå bestämdare på stånd, som hafva många 
stänglar, än på sådana, som hafva få, hvarmed må¬ 
hända också det af L. påpekade förhållandet, att — 
den i regeln fåblomstrige — skogsformen ej visar några 
stängel-rörelser, hänger samman. Mig synes nemligen 
troligt, att afsigten med de af blommade korgarnes ned¬ 
sänkande mot jorden är att bereda plats åt de i knopp¬ 
ning eller blomning stadda kor gar ne. 
För att utröna, om fruktmognaden skulle för¬ 
hindras eller försenas, om stängeln blefve tvungen att 
