189 
Societas pro Fauna & Flora Fennica den 12 
Maj. För publikation i ”Meddelandena” anmäldes : 
”Om de i Finland förekommande formerna af Linnés 
ursprungliga Juncus articulatus Fl. svec.”af M. Brenner, 
samt ”Symbolae ad mycologiam fennicam XXVI af 
P A. Karsten. 
D:r Kihlman talade om förekomsten af Festuca 
glauca i Finland: 
För mer än ett år sedan omnämde jag på ett 
af Sällskapets möten en i sydöstra Finland förekom¬ 
mande Festuca, som jag antog vara en form af den 
äfven i Ingermanland uppträdande F. glauca (Lam.)^ 
eller som den kanske rättare bör benämnas F. glauca 
Hach. I motsats härtill har M. Beenner i en i senast 
utkomna häfte (XIV) af ”Meddelandena” intagen upp¬ 
sats hänfört denna form till F. duriuscula L. och upp- 
stält densamma som en ny undervarietet deraf: F. 
litoralis. Då emellertid en förvexling af F. glauca 
och F. duriuscula genom undersökning endast af her- 
bariemateriel icke kan med säkerhet förebyggas och 
då vidare F. duriuscula är en art med öfvervägande 
vestlig, resp. sydvestlig utbredning, så att den redan 
i Sverige endast undantagsvis förekommer, medan F. 
glauca., såsom redan nämdt, under vexlande former 
sträcker sig långt in i norra och mellersta Ryssland, 
syntes mig Brenners bestämning icke tillräckligt 
motiverad. Af denna anledning har jag sökt inhemta 
den kände Festuca monographens, prof. Hackel, åsigt 
om vår finska form och tillsände honom ett ex. deraf 
från Ladoga- trakten. Med stöd deraf har Hackel 
nyligen i bref bekräftat min förmodan och förklarat 
detsamma tillhöra en form, som är identisk med den 
i Ingermanland förekommande F. glauca sub var. cacsia. 
Denna form är utmärkt genom en utomordentlig tunn 
vaxbeläggning, som på herbarieexemplar t. o. m. alde¬ 
les försvinner, och närmar sig sålunda i detta afseende 
F. duriuscula. I en konstlad gruppering kunde den 
