210 
gryn och hvilka hos R. Hippolajyatlmrn äro bredast pà 
midten, stundom hnt tandade och försedda med en 
stark nerv i. st. f. gryn, äro, när de hos hybriden 
i komma till full utveckling hvad form, tänder, nerver 
och gryn beträffar i öfrigt intermediära. Af nötterna 
voro få utbildade och af pollenkornen syntes endast 
ungefär 5 ^ vara dugliga. 
Äfven vid Stenstorp i Westergötland har jag i 
några få exemplar tagit denna form, växande bland 
stamarterna vid samma bäck som R. platypliyTlos F. 
Aresch. och strax ofvan dennas område. Dessutom 
har jag äfven tagit rotblad af denna hybrid vid Lyckås 
tegelbruk i Skåne, liksom jag äfven iakttagit sådana, 
bland exemplar utaf R. HippolapatJmni inlemnade till 
Upsala botaniska bytesförening från Sala. 
Slutligen har jag vid slussen i Stockholm funnit- 
uppryckte och förtorkade exemplar af denna form. 
Utan tvifvel ha de på ett eller annat sätt ditkommit- 
med någon Mälarbåt. Dessa exemplar, 6—8 till an¬ 
talet, hade samtliga nästan alla nötterna och kalkbla¬ 
den, som det syntes, väl utbildade. Det ser på grund 
deraf ut, som om samma förhållande egde rum be¬ 
träffande denna som det man ofta ser hos andra hy¬ 
brider sär skild t Uumex-hy brider, att samma form, 
som på ett ställe uppträder sparsamt och steril, kan 
på ett annat ställe uppträda i större mängd och mera 
fertil. Så är ju särskildt förhållandet hos Rumex 
maximus^ R. conspersus^ R. platypliyJlos och R. aeutus. 
Uti Upsala botaniska museums herbarium har jag- 
funnit under oriktigt namn samma hybrid, tagen vid 
Uosersberg och vid Ultuna i Upland, vid Drotthem i 
Lillån i Östergötland samt dessutom under namnen 
Rumex aqvaticus ('J medius och Ri. domesticus ß crispta- 
tus vid Enare-träsk af Læstadius 
Denna Rumex form är af Haussknecht tagen i 
Tyskland och beskrifven i en uppsats: Beitrag zur 
Ivenntniss der einheimischen Rumices — Bot. Verein 
I 
