219 
stipelslida *), dels af att båda eJler det ena af dessa 
blad i likliet med de rosettstälda bladen liafva blom¬ 
ställningar i sina veck. 
Flertalet af exemplaren från Dovre tillliöra ty¬ 
perna I och II och af dessa torde den senare vara 
allmännast. Den III:e och IVre typen förekomma 
sparsammare. 
En undersökning af härvarande Museums her- 
barieexemplar af Koenigia har visat, att de skandina¬ 
viska exemplaren alla tillhöra någon af de här be- 
skrifna t^^perna, och att dén II:a typen är öfvervägande, 
dernäst den I:a. Åtskilliga författare beskrifva emel¬ 
lertid hos Koenigia en annan bladställning. Bentham 
& Hookee ** ***) ****) *****) ), A. Blytt C. F. Nyman upp- 
gifva, att de nedersta bladen äro motsatta, de mellersta 
skifte visa och de öfversta rosettstälda. Figuren öfver 
Koenigia i Svensk Botanik visar äfven en sådan 
bladställning, med fyra blad nedanför rosetten, de två 
nedre på samma höjd, de två öfre åtskilda. I Muse¬ 
ets herbarium finnes verkligen ett exemplar (från Fär- 
öarne), som har just denna bladställning. En blad¬ 
ställning med tre blad under rosetten har jag funnit 
hos några grönländska exemplar. Det synes således, 
som om dessa flerbladiga former ej skulle tillhöra 
Skandinavien. 
Grenarnes bladställning är väsentligen den samma 
som hufvudstammens, och det första bladet står vin¬ 
kelrätt mot det stödjande bladet. Vanligen har gre¬ 
nen ett ensamt blad och en bladrosett eller blott den 
senare. Någon gång kunna dock grenar bära ända 
*) Äfven vid bladställning af typ II är någon gång rosettens 
första blad försedt raed stipelslida, 
**) Genera Plantarum, vol. III, sid. 95: ”folia ima opposita vagina 
brevi connexa^^ Detta synes antyda, att här menas lijertbladen, då 
stipelslidan ju benämnes ”ocrea”. 
***) Norges Flora II, sid. 511. 
****) Sveriges Fanerogamer II, sid. 202. 
*****) Bd. VIII, fig. 513. 
