222 
först såsom ett veck eller en vall rundt om hvarje 
blommas bas (lig. 2^o). Denna böjer sig småningom 
skålformigt kring blomman ocb växer slutligen ut till 
en äggformig säck, upptill försedd med en liten öpp¬ 
ning. Denna utvecklingsgång synes mig bestyrka den 
uppfattningen, att förbladet är en stipelslida utan spår 
af bladskifva. 
Utvecklingen lemnar således ingen upplysning 
om förbladets ställning i förbållande till blomman. 
Hvad åter beträffar blommans ställning i förbållande 
till föregående blomma eller till bufvudaxeln, så bar 
denna genom undersökning af ett flertal unga blom¬ 
knoppar kunnat åtminstone med sannolikhet bestämmas 
(fig. 2, D). Af de tre upphöjningar, som utbildas 
till ståndare, är en riktad bakåt med någon vridning 
mot föregående blommas axel. Af byllebladen kom¬ 
mer derför det ena att med sin skifva ligga ungefär 
i blomställningens medianplan, de båda andra äro 
riktade snedt framåt ocb bakåt. 
Hos Rumex hafva, enligt bvad jag funnit bos R. 
conspersus ocb R. longifolius^ de yttre byllebladen samma 
ställning som hyllet bos Koenigia. Man torde derför 
hafva skäl att betrakta den enda byllekransen bos 
denna växt såsom motsvarande den yttre byllekransen 
bos andra Polygonaceer. 
Hvilket bylleblad som först uppkommer bos Koe¬ 
nigia ^ bar jag ej kunnat afgöra. Hos de nämnda 
i^^^meÄ:-arterna är det första hyllebladet i den yttre 
kransen det, som är riktadt snedt bakåt. 
Blomställningen är bos de mera typiska Po- 
lygonaceerna en sammansatt blomställning af den typ 
som Eichler ^') benämner cymo-hotrytish. Man bar 
nämligen att skilja mellan blomställningar af 1 :a ord¬ 
ningen, bildade af bufvudstammens ocb grenarnes 
spetsar ocb försedda med en persisterande stamspets. 
*) BUithendiagramme I, sid. 4L 
