274 
saknar hylle, är likafullt en blomma, och der äfven 
hylle förefinnes, är det ingalunda det, som gör blom¬ 
man till en sådan, och ej heller är hyllebladens fulla 
utveckling ”blomningens” förnämsta funktion. Hyllet 
har sålunda en om än vigtig, dock ej nödvändig andel 
i blomningen. Alltså: strängt taget är det ståndare 
och pistiller, som blomma; när de vissna, slutar blom¬ 
ningen, och faktiskt är hyllet då oftast öfverblommadt ; 
men emedan hyllebladen, der de finnas, oftast gå förut 
i utveckling eller först bland blomdelarne lemna knopp¬ 
stadiet, så kan blomningen (i vidstr. bem.) sägas börja, 
äfven om befruktningsdelarne ännu äro outvecklade. 
Lika naturligt är det, att ståndare eller pistiller kunna 
börja sin blomning innan blomkronan fullt utvecklats. 
Häröfver kan N. ej nog förundra sig. Han anser 
otänkbart, att t. ex. ”hos Violæ ståndarne äro i post- 
fioralt tillstånd, medan hyllet är i floralt” (sid. 158). 
Han klandrar, att ”mina definitioner i st. f. att skilja 
mellan tre tillstånd i blommans lif, det præfiorala, 
florala och postflorala, öppna fältet för en massa 
komplicerade tillstånd.” Saken är den, att jag tagit 
hänsyn just till dessa ”komplicerade tillstånd.” Likaså 
har jag ej definierat ”knoppstadiet”. Hur skulle det 
vara möjligt att angifva dettas gränser? Det ges 
blommor, hvilkas nedre gräns ej ens morfologiskt kan 
fastställas. 
N:s förbättrade definition af postflorationen lyder 
så: ”hyllets och ståndarnes förhållande efter befrukt¬ 
ningen”. Först en fråga: när skall då en lianblonima 
anses inträda i postfloration? En annan fråga: 
måste ej en honhlomma^ som saJcyiar hylle^ också kunna 
ega en postfloration? Ännu en fråga: är qh proterociyn 
blomma slutblommad redan innan ståndarne börjat 
blomma blott derför att pistillerna redan befruktats? 
Här torde H. blifva svaren skyldig och medgifva, att 
hans nva ”definition” är förhastad. 
