279 
många af dessa som utbildat mogen frukt. Men låt 
vara att alla gjort så : försöket bevisar ej mera för 
det. Ty N. har ej i detta bestämda fall gjort sig 
reda för, under hvilka omständigheter det skyddande 
fodret hos t. ex. en Silenacé skall göra sin tjenst, ej 
heller om dessa omständigheter för tillfället voro för¬ 
handen. Det är sålunda ej bevisadt, att en Silenacé 
kan under hvilka förhållanden som helst undvara det 
skjMdande höljet kring fruktämnet (-anlaget) och lik¬ 
väl dess fortplantning m.ed normala frön vara betryggad. 
N. behandlar mina uttalanden som om jag sagt: ’Me 
postflorala skyddsmedlen äro hufvudvilkor för frukt¬ 
mognaden”, då jag deremot sagt: hufvudändamålet 
för postllorationen är att gifva skydd under frukt¬ 
mognaden. Jag har uppräknat tillräckligt många 
exempel på fruktmognad utan yttre skyddsmedel (min 
afh., sid. 69, 72 o. s. v.). Men N. inser icke, att 
hvad som ej är nödvändigt, icke desto mindre kan 
vara fördelaktigt. Så har han vid ett försök med 
Taraxacum fastgjort en stängel i upprätt ställning, så 
att den ej kunnat intaga det vanliga, af mig beskrifna, 
mot jorden tryckta läget efter blomningen, och dock 
”blefvo frukterna flygfärdiga”. N. vet dock ej heller 
här, hur pass mycken möda och uppoffring det ab¬ 
norma läget kostat växten. Och hvad som är fördel¬ 
aktigt kan slutligen blifva oumbärligt. Många an¬ 
ordningar torde derför finnas, som, ehuru ej nödvän¬ 
diga, ega en stor betydelse. Att blomskaftet hos 
Frarjaria vesca böjer sig, äfven om ej smultronet kom¬ 
mit till utveckling, är en dylik anordning och tjenar 
som bevis för, hur vigtig denna rörelse blifvit för 
växten och hur den utgör en länk i serien af dess 
lifsyttringar. Hos andra växter kunna de sedvanliga 
postflorala företeelserna uteblifva, om ej fruktämnet be¬ 
fruktats, men dessa exernjpel äro vida färre, Jag har 
ej haft flere exempel att anföra, än Rubus saxatilis 
och Brunella vulgaris (jfr. äfven Prunus Padus). N:s 
