att granska en stor mangel exemplar af de flesta arter 
lian beskrifvit uti ifrågavarande afhandling. Ehuru antalet 
af kända Oslindiska pilarter nu är temligen stort, förmo^ 
dar Förf. alt en betydlig tillökning skall erhållas, då de 
af Doctor Hooker pä Himalaya-bergen gjorda samlingarne 
hunnit undersökas; och att derigenora ytterligare skall 
ådagaläggas, att pilslägtet eger en för Irädartade växter 
ovanligt vidsträckt utbredning, samt alt dess arter, under 
motsvarande klimatiska förhållanden, äro temligen jemnt 
fördelade öfver alla zoners fjelltrakter och uppträda, om 
ej med lika, dock med temligen analoga former. 
Vid granskning af de Ost-Indiska pil—arterna visar 
det sig, att tvenne med våra alp-pilar (S. arbuscula och 
retusa ) analoga pil-arter (S. flabellaris och Lindleyana) 
förekomma högt uppe på Himalaya-bergen och att de 
derstädes variera under en yppigare och en mera sam¬ 
mandragen form, alldeles som de motsvarande göra hos 
oss. I de nordligast belägna Nepalensiska högländerna 
uppträda åtskilliga med våra nord-europeiska former tyd¬ 
ligt besläglade arter, t. ex. Salix apiculata (beslägtad med 
S. pentandra), S. denticulata (besl. med. S. hastata), S. 
myrieæfolia (besl. med S. repens), S. julacea och Walli— 
chiana (hesl. med S. Caprea), äfvensom sjelfva S. Caprea^ 
hastata, daphnoides och viminalis med alldeles samma ut¬ 
seende som de ega i norden. 
Mot vester, i grannskapet af Persien, träffas flere 
arter som slå nära Salix alba och äro der ganska all¬ 
männa. Först nere i lågländerna, i det tropiska Indien 
vid Ganges och Burrempulers stränder, växa de arter, 
hvilka i allt hafva en tropisk typ och genom öfverens- 
stämmelse i flera delar bilda en egen pilgrupp, som kunde 
kallas den Ost-Indiska, af hvilken representanter äfven 
förekomma på Sunda-öarne och i det sydliga China. 
Med undantag af de i fjelltrakterna och högländerna före¬ 
kommande arterna äro de öfriga i Ost-Indien förekom¬ 
mande för sitt hemland ganska egendomliga växter. Lika¬ 
som Goda Hopps-udden, Canarie-öarne, Brasilien och 
Mexico med flera regioner hafva sina egna, mer eller 
mindre egendomliga, former af detta polymorfa slägte, 
har således Ost-Indien sin pilgruppi hvilken utmärker sig 
