83 
lyd I i gasl pa alluviallraklerna (och förnämligast på den 
veslra), och hela Boda och Högby strandregiorier synas 
vara af rent Småländsk härkomst. Här skulle det föra till 
för stor vidlyflighet alt besvara den frågan, hvilket jag 
tänkt försöka i en sårskild uppsatts, der jag åfven vill 
söka reda på och, genom att ingå i närmare detailler, 
som jag här förbigått, söka framställa de orsaker hvarpå 
jag tror de många förändringar och egenheter bero, som 
Ölands-Floran visar. 
Olands-vegelalionen fördelar sig inom Irenne ganska 
naturliga områden, nemligen Alvarets (det största och ri¬ 
kaste, egentligen innefattande midtlandet emellan de båda 
åsarne), Alluvialtr akternas (med strand vegetationen) samt 
det Norra bihangets. Några skarpa gränsor kunna dock 
emellan dessa icke uppdragas, ty synnerligasl Älfvarels 
område är uppblandadt af en frodigare vegetation i lun- 
darne och på dess hurausrikare delar. Landlborgarne äro 
dessutom utmärkta af en egen och äfven sins emellan 
olika växtlighet *). Borgholms-trakten utgör liksom ett 
medium af de olika växtgrupperna och kan i växtgeogra- 
fiskt, såsom ock i flera fall, anses för hufvudpunkten pä 
Oland, af hvars vegetation en betydlig del der flnnes 
hopad. »Naturen synes der också pä ett våldsamt sätt 
velat uttrycka sin skapelsekraft af mångfalld inom en liten 
rymd». Af de anförda Olands trenne växtsamlingar eger 
Smålandssidan ganska ringa af den första-alvarets-, något 
af den andra-alluviallrakternas—, men mest af bihangets 
växter. Alvarets eller midllandets vegetation är den al¬ 
pinska delen af öns Flora, utmärkt som man vet af sina 
fjällväxter, sin kollektiva vegetation**], och äfven af Syd- 
Germaniska växtformer. Alluvialtraklerna innehafva utom 
strandvegetalionen egentligen öns vegetatio umbrosa ***), 
*) Dessas vegetabilier skildrar Hr Sjöstrand i inledningen till sin 
Ölands-tlora. 
Verbascum thapsifbrme Schrad. förekommer stundom med 2 
tum hög enblommig stjelk. 
’*'**} Både här och vid Calmar växer sparsamt Myosotis ari^>ensis ft 
sylvestris major, laxior, viridior (sæpe bipedalis et ultra, folus 
inferioribus septem lineas latis, parum pilosis, pallidius viren¬ 
tibus, Myrin Coroll. p. 7.) Fr. Nov. 
