l'ioner, hvarpå dess Menlhæ, Potentiller, Carices, Thalietrer 
ni. fl. lemna ymniga bevis. — Eli egel ull ryck i Florans 
fysiognomie lemna ock sådana våxler som Thesium, hvil¬ 
ken här dyker upp så plölsligt ulan sällskap med Poly¬ 
gonum viviparum, en mera allmän Smålandsväxl än den 
förra. — På samma sält förhåller sig med elt par andra 
Småländningar, nemligen Trollius som är ymnig på Ons 
sydöslra del, och Arnica som ön saknar — deslo besyn¬ 
nerligare som Arnica är allmän i Caimarlraklen men 
Trollius rar der. — Ruderalväxler ega båda slällena många 
gemensamma, och i öfverflöd. — De ormbunkarlade väx- 
lerna förneka på Oland sill vanliga förhållande all före¬ 
draga insularklimalet, ty näslan blolt Asplenium Rula mur. 
och äfven A. Trichomanes förekomma ymnigl. Den un- 
derbäddade kalken gör en del arier, som äro allmäjina i 
skogslrakler på urformalionen, här rara, såsom Polypod. 
vulg. Woodsia ilvensis, Asplen. seplentr. ni. fl. och här 
hvarest skogarne, deras egentliga växtplalser, äro så spar¬ 
samma, niåsle äfven dessa blifva del och hufvudsakligen 
trängas till de delar der de finnas. Vid Rälla fins Blech— 
num Spicant, som jag ej observerat i Caimarlraklen, och 
på flera ställen Polypodium Robertianum; Ophioglossum 
och Bolrychium Lunaria h. o. d. — De familjer, som 
genom sin lalrikhet, storlek eller vÖxesätt bestämma Cal— 
marlraklens karakter äro i följande ordning: Gramineae, 
Coniferæ, Ericineæ och Cruciferæ. Olands vegetation ka¬ 
rakteriseras i allmänhet genom Labialæ, .Orchideæ och 
Ranunculaceæ, men om vi skilja dess trenne växtområden 
åt, så finna vi Alvarets flora egentligen framträda med 
Cistineæ, Plantagineæ m. 11., alluvial-floran med Orchideæ 
och bihangets med Cyperaceæ, Ericineæ och Juncaceæ. — 
Orsaken till att vårvegetationen är så sen på Öland mot 
på Srnålandssidan eller rättare framgår trögare än pä det 
sednare stället, beror väl hufvudsakligen af hafvels gran¬ 
skap. När Östanvinden något uthållande blåser, så fram¬ 
skrider alltid växtligheten långsamt vid Calmar. Neder¬ 
börden är alltid ymnigare i skogs- och bergstrakter, då 
deremot slättland vanligen äro mera torra, hvadan i de 
sednare vårvegetationen är yppigast och rikast på arter, 
dä i de förra vegetationen med rikedom på individer af 
