87 
S 
|! 
por ganska allmän; elt ganska stort ex. fann jag afveii 
bredvid Femsjö kyrka. — //. gothicum var en af de in¬ 
tressantaste växter, som jag under sommarens lopp hade 
tillfälle alt studera. Vid första påseendet tyckes väl, alt 
dess former latifolium (H. N. II. n. 12.) och angustifolium 
(1. c. n. 13.) knappast kunna förenas med hvarandra, då 
den förra merändels är phyllopodisk och den sednare 
aphyllopodisk, hvarföre den förra äfven i Monogr. Hier. 
ställes bland Pulmonarece och den sednare föres med ? 
till H. rigidum^ hvilken denna art onekligen slår närmast. 
Men genom den tredje formen pumilum (H. N. II. n. 14), 
hvilken direct öfvergår i båda, men tillika har ett visst 
tycke af //. umhellatum, bildas en vacker form-series, som 
nödvändigt måste föras till Accipitrinae, såsom i Fr. S. 
Veg. Scand. II. Vackrast och i mitt tycke mest typisk 
förekommer formen latifolium på backarne vid Lilla Wals- 
hult, med mycket slyf, ofta ända från roten grenig stjelk 
och slyfva blad, men så snart den kommer bland buskar 
eller den allra minsta skugga försvinner denna styfhct 
Denna sistnämnda form är deri, som är meddelad i Herb. 
Norm. På Domkullen vid Femsjö by, der den endast 
finnes sparsamt jemte H. tridentatum, liknar den något 
H. umbellatum, ehuru lätt skild från denna vid Femsjö 
föga varierande art. Formen angustifolium finnes ymnig, 
såsom ofvan uppgifvils, vid Thorsaberg i Lidhults socken. 
En tillfällig form med ljusa holkar fanns sparsamt der— 
städes, uppkommen derigenom, att blommorna blifvit in¬ 
klämda mellan gärdesgårds-störarne och det svartja luddet 
i brist på sol ej kunnat utveckla sig. En annan form af 
denna var. togs vid Fröböke i Halland och i Unnaryds 
S:n med ännu mörkare holkar, styfvare och smalare blad 
o. s. V. än hos Lidhults-formen, närmande sig till var. 
pumilum, som ymnigt förekommer på Valshulls ijärbaoke 
Gemensamt för alla H. gothici former är (utom holkens 
beskaffenhet och öfriga karakterer) sen blomning och lätt¬ 
het alt svartna under pressningen. 
Af Valerianæ fann jag vid Halmstad de 3 Svenska 
arterna och fann, att, utom olikhet i karakterer, de bilda 
en vacker kedja med afseende på blomningstiden. 1 bör¬ 
jan af Juli var ueml. V. dioica redan öfverblommad, un- 
