iU 
\ 
rxi folia b ar ända tiil 6 linier långa blomskaft, petala ofta 
linearia aculissima, och pä samma ställe som den träffas 
med skaftade blommor i stor grenig vippa och 9 lums 
stjelk, förekommer den ofta »caule simplicissimo unifloro.» 
Stundom finner man former, som synas slå midt emellan 
linariifolia och pulchella: med bladen jemnbreda — syl- 
lika på samma enkla enblommiga 2 tums höga sljelk. 
E. pulch.f vanligen foliis ovalibus, varierar ganska ofta med 
smalt-jemnbreda, och blonifodret än af halfva och an af 
fullkomligt hela pipens längd. Blandad med de öfriga 
växer på stränderna en liten högst fin enblommig tum 
hög form. Erythræa Centatirium synes slå midt emellan 
linariifolia och pulchella, hvilka derifrån likasom på skilda 
vägar och på olika sätt utveckla sig — eller stå främst 
och till de olika delarne fullkomligast, hvarifrån de andra 
gradvis nedstiga — och, som jag tror, icke kunna spe¬ 
cifikt skiljas ifrän den. Mina observationer pä detta lilla 
vackra slägte vilja sluta sig deruti, att E. pulcb. och linar. 
blott äro former af hvarandra på olika lider: — att E. 
linar. är bienn (D:r Hartman och Professor Koch anse 
den annuell och Prof. Fries för perenn) och är hufvud— 
formen för pulchella, så alt E. piilch. simplex är en form 
som helst förekommer l:sta året och ^ ramos. det 2:dra. 
(Prof. Koch beskrifver endast formen ramosiss. och den 
som bienn.) Utan alt ingå i någon, närmare förklaring 
härpå,, har jag endast velat anföra min mening lör att 
kanhända gifva anledning till en noggrannare och äfven 
behöflig undersökning, emedan Förffis åsigter öfver detta 
slägte äro mycket olika. Pä Oland, der alla arterna och 
formerna finnas tillsamntans på fuktiga ställen, åkrar o. s. v. 
och der de äro högst frodiga, — der observerar man 
iätt deras mellanformer och utveckling steg för steg. 
3) Orchideæ tydliggöra kanske mera än några andra 
växter de båda ställenas likheter eller skilnader, alldenstund 
de mera än någon annan ådagalägga grundens beskaffen¬ 
het. (»Mirum qvanlum Orchideæ solo magis quam climati 
se accommodant.» Wbg.) — De uppehålla sig helst vid 
sjöar och i närheten af hafvet, hvarföre de utrnärktaste 
lo rmerna anmärkas i kustprovinserna. Då vi nu känna de 
Öländska arterna af denna familj, kan det vara på sin 
