^ 128 
luften. Det första bevisa de nu undersökta Sclerolierna, 
hvilka ännu suto på den ursprungliga basis, hvarifrån de 
utvecklat sig, nemligen på ruttnande blad, stjelkar och 
rötter af Brassica-arter. På en enda rot träffades 30— 
40 dylika svampar och på en Raps- eller Rofstjelk kunde 
man ofta räkna 20 exemplar. Så snart svamparne torka 
falla de af. Derföre träffas de i stor mängd kringströdda 
på åkrarne, der kålarter växa eller i åkrarnes grannskap. 
Att såtlana lätta svampar äfven af lindrig blåst kunna 
höjas i luften och kringspridas, är redan i och för sig 
länkbart, men dess nedfallande ur luften är konstateradt 
genom följande observation: Uti byn Laffelt vid Heins- 
berg föllo de smattrande ned pä taken, och en forman, 
som under sjelfva svampregnet körde genom byn med en 
kärra, öfver hvilken var spänd en linneduk, såg huru 
svamparne samlade sig på duken. Vidare berättas det från 
Heinsberg, alt folk, som reste under natten, hade trott 
att det haglade, ända tills de fingo se de svarta och icke 
våla kornen. En landtman uppsamlade på ett till blek¬ 
ning ullagdt lakan så mycket af dylika korn, att de till 
hälften fyllde en tallrik. I Wegberg hade man uppfångat 
dem i händerna, i förkläden o. s. v. 
Hvad orsaken kan vara till en sä ytterligt ymnig ut¬ 
bildning af dessa Sclerotier, är naturligtvis icke lätt alt 
utforska. Man anser möjligt, alt den fuktiga och lindriga 
vintern, som rådde i dessa trakter, kunnat utgöra en af 
orsakerna. 
Om några likartade företeelser förekommit i andra 
trakter, så vore det af intresse att fördomsfria undersök¬ 
ningar anställdes deröfver. 
f 
%4innons» 
En stor byst af Archiatern Carl von Linné, model¬ 
lerad under hans lifstid och så lyckad, att man skulle 
kunna säga, »att endast ordet felas», är till salu och att 
bese i huset JV2 19 vid Fredsgatan i Stockholm, 2 tr. 
upp till höger in på gården. 
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. RBCKMAN, 1852. 
