142 
ligt intresse, förhöjJt tlerigenoin, alt de äro skarpt be¬ 
gränsade från alla närstående familjer. Men studerandet 
af alla dylika stora och mycket naturliga familjer är för- 
enadt med stora svårigheter, så vida man icke tillika har 
noggranna figurer alt jemföra. Det är derföre vi med 
nöje anmäla ofvanstående arbete, som lemnar en fullstän¬ 
dig, men sammanträngd framställning af alla Skandinaviska 
gräsarter, upplyste genom noggranna figurer. Visserligen 
skulle man kunnat önska dessa utförda i större skala, 
men detta hade ej kunnat ske ulan till ett pris, som 
gjort arbetet otillgängligt för eh stor del både studerande 
och vetenskapligt bildade landtbrukare. I dess närvarande 
form äro vi förvissade att en hvar, som intresserar sig 
för gräsens kännedom, med nytta och nöje skall tillegna 
och begagna sig af detta nätta arbete. 
Till plan och inrättning öfverensslämmer delta när¬ 
mast med Förfalt. behandling af Cyperaceæ. Jagad af 
den förestående resan kring jorden, hann Förf. ej sjelf 
lägga sista handen vid arbetet, utan måste öfverlemna re¬ 
viderandet åt hemmavarande vänner. De smärre inadver- 
tenser som derigenom insmugit sig, förringa likväl icke 
arbetets brukbarhet. Hvad vi likväl för vår del icke kunna 
gilla är antagande af en del utländska namn, då vi hafva 
inhemska både äldre och mera passande. Så har Glycerta 
aquatica ett beslämdl företräde framför det nyare Glyceria 
spectabilis ; del förra artnamnet är icke blott det Linnæ- 
anska, utan äfven antaget af Wahlenberg, som först hän¬ 
förde denna art till Glyceria. Ernot all billighet öfver- 
fördes detta namn till Catabrosa aquatica af Mertens och 
Koch, men sedan denna numera enhälligt uteslutes frän 
Glyceria finnes icke ringaste grund alt förkasta den äld¬ 
sta, bästa, Linnæansk-Wahlenbergska benämningen. Sam¬ 
ma förhållande är med Festuca littorea; namnet littorea, 
ehuru under släglet Bromus, gifvet af förste upptäckaren 
Prof. Relzius, har ett bestärndt företräde framför det 
olämpliga arundinacea, hvilket endast afser en större form, 
då hos oss äfven förekommer en mindre, likalitet vass¬ 
lik, som Festuca rubra. Della vårt klander gäller likväl 
icke vår författare, tvärtom har han mindre slafviskt än 
de flesta, hos hvilka växtbenämningarne vexla med modet 
