147 
åto vår middag invid elt snöfält, mellan alpspelsarna 
Heukuppe och Welterkogel (5,300—6500 ^), der vi om- 
gåfvos af Geum montanum. Genlianer, Ranunculus alpeslris, 
Thlaspi alpina etc. Oakladt midt på dagen (kl. 1 ), njöto 
vi här af en sval och behaglig temperatur, ehuru solen 
! stundtals var nog stark. På e. m. bestegs Welterkogel, 
i hvarelter vi vandrade af till Griinschacher-alp (en del af 
Rax), der vi lågo öfver natten i en »Sennhulte». 
Den 6 på morgonen, efter i hyddan intagen frukost 
af kraftig »Mehlspeise», började vi vår vandring ned från 
Raxalpe, men på den mot Schneeberg liggande sidan ge¬ 
nom den s. k. Höllenlhal. 1 början var vägen temligen 
gångbar, men blef snart ganska brant och besvärlig ge¬ 
nom en mängd lösa stenar och klippstycken, stundom 
I vådlig, isynnerhet som vår förare tog miste om rätta sti- 
I gen och först efter längre tid fann sitt misstag, då vi ej 
ville vända om. På »stengetsstigar» kommo vi slutligen 
efter någon omväg lyckligen ned till botten af dalen, der 
Schwarzau framströmmar — här med hastigt lopp. I 
det här belägna värdshuset Kaiserbrunn (sä kalladt af den 
ymniga och förträffliga källan bredvid) hvilade vi e. m. 
I och in- och omlade vår gjorda skörd. Trakten der är 
f romantiskt vacker, omgifven af väldiga, med täl, dyster 
barrskog beklädda berg. Härifrån bestiges vanligen Schnee— 
I berg; följande dagen var af oss bestämd för delta fjäll. 
Kl. 5 f. m. uppbröto vi derföre från värdshuset. 
^ Vägen var vacker och gick upp genom barrskogbe- 
I klädda pass, kantade af Saxifraga rotundi folia, Ranuncu¬ 
lus platanifolius etc. Här ocli der voro s. k. »Holzrie— 
men» eller breda, glatta rännor af träd, i hvilka trävirke 
från kringliggande skogar nedskaffas. Vi kommo också 
snart till ett ställe, der en uthuggning var gjord och 
stora slammar af Rok och Hvitgran (Pinus Picea) lågo 
afc£vislade. Men med den tilltagande höjden blef skogen 
(beslående af Pinus Picea, Abies och Larix, Fagus silva¬ 
tica och Acer Pseudoplatan.) alit svagare tills, liksom pä Rax, 
såsom en sista antydning dertill endast återstod Pinus Pu¬ 
milio, hvars nedtryckta grenar här och der beskuggade en 
i blågul matta af Myosotis alpestris och Viola biflora! Snart väl¬ 
komnades vi nu af sforblommiga Gentiancr (acaults). och 
I 
