152 
4 
ned lill stranden (?). Säden på sådana svall påstås högst 
sällan laga skada af froslnUtter. 
Oni vi nu granska tneranämnde anteckningar sä hafva 
vi all rätta och tillägga följande: 
Frän de för Calniartrakten uppförda egendomliga väx¬ 
terna uteslules Medicago sativa, Gagea spalhacea (som är 
en högst osäker. Calmarväxt), samt Festuca elatior och 
Glyceria aquatica, hvilka af misstag äro ditförda; men till 
de för Calmarlrakten egna växterna läggas: Artemisia mar. 
V. suffruticosa, Mentha littoralis*)^ Ligustrum vulgare, (Co“ 
riandrum sativum). Angelica littoralis. Cicuta virosa. Ca-- 
melina sativa, Viola stricta, Polygala vulg. depressa, (Fu¬ 
maria Vaillantii?), Astragalus hypoglottis L, **), Erica Te-- 
*) I hopp att framdeles få tillfälle att lemna del af våra undersök¬ 
ningar om öns Menther, Rosae, Rubi och Atriplices, utesluta vi 
här alla anmärkningar rörande dessa genera. 
Denna hir Svenska floran nya växt är, enligt talrika ex. upp- 
skickadc till Prof. Fries, i år tagen på Engö vid Calmar af D:r 
Petersson. Ehuru detta ställe tyckes tala för alt växten ditkom- 
mit med ballast från någon af de Tyska orterna eller från Dan¬ 
mark der den är ymnig, är den dock lika berättigad till plats i 
Calinarfloran som Lactuca Scariola, Diplotaxis, Meliloti m. fl., 
blott den befinnes hålla stånd. 
Här torde några anmärkningar till Calinarfloran tillåtas, l 
de af förf. nyligen utgifna »Bidrag till kännedomen om Calmar 
läns vegetation» äro ej den ofvannämnde Astragalus eller de ne¬ 
dan anförde Poteniilla cinerea och Corynephorus i Calraar- 
traktens växtförteckning upptagna, emedan de då ej voro kända 
höra hit. Likaledes är Qentiana lingulata Ag., som förekom¬ 
mer på flera ställen, i densamma uteglörad. Vilja vi nu under¬ 
söka den olika växtartstyrkan inom båda flororna, båda bestämda 
efter Prof. Fries’ Summa Veg. Scand., så finna vi den vara som 
följer. Vi måste dock nämna att de Öländska växterna anföras 
både efler Sjöstrands cafalog och efter våra egna supplemenler 
till densamma. Calmarflorans område utsträckes här till tre mil 
å ömse sidor om staden, emedan dess närmaste grannskap icke 
kan i vegetativt hänseende karakterisera hela nejden och förden¬ 
skull icke ställas såsom jemnförelse. Beräkna vi således de båda 
ställenas hittills kända vildt växande växter, så finna vi Oland 
ega: 652 sj>ec. Dicotyledoner och 222 spec. Monocotyledoner = 874 
spec. Colyledonväxter, samt Calinarfloran hafva: 647 spec. Dico¬ 
tyledoner och 217 s]>ec. Monocotylcdoner = 864 spec. Golyledon- 
växler. — 1 Madesjö socken oj långt från kyrkan (»in paludibus 
spongiosis») växer en (enl. Prof. 1'ries) utmärkt form af Viola 
uliginosa. Till dess den bliivit i lefvande tillstånd närmare nn- 
