13 
Fig. 2. 
a: öfversväminngsomrädet c: Sphagnum palustre-toxi 
b: dy d: jökelgrus. 
Hvar ocH en af dessa består i sitt inre af eii 
eller annan tallstubbe, öfver hvilken eller hvilka lig¬ 
ger en ljusbrun torf af Sphagnum palustre Linné^ 
Lindberg med inströdda stjelkar af JLolytrichum ju- 
niperinum Willd. strictum (Banhs) och blad af Myr- 
tillus uliginosa (L.) Drej. Öfver denna torf växer nu 
Hylocomium parietinum^ som neråt föga förändrad bil¬ 
dar en lucker massa till 40 centimeters djup. På 
hvarje tufva äro en eller två björkar, tallar eller alar 
uppvuxna. 
Vid b på kartan stöter en mosse direkt till vat¬ 
tenranden. Sjöbottnen är derutanför klädd af i den 
omkring 80 centimeter djupa dyn rotade stubbar, som 
fortsätta in under mossen. Denna består af tätt pac¬ 
kad Sphagnum nemoreum Scop. med sparsamt inblandad 
Sphagnum palustre Linné^ Lindberg. (Pig. 3). 
Den nuvarande vegetationen består af riklig tall, 
som bildar ett 9—10 meter högt bestånd, som genom 
yngre uppväxande individ godt tycktes kunna föryngra 
sig. I fältskikten ingingo ljung, lingon- och blåbärs¬ 
ris, men äfven odonris, Andromeda polifolia.^ Ledum., 
*) Om möjligheten af att bestämma subfossila sphagnaceer jmfr 
Bot. Not. 1888 häft. 2. ”Om några Sphagnumprof från djupet af 
sydsvenska torfmossar” af K. P. Dusén. 
