64 
Naar jeg i ovenstaaende og i Krit. Stud. har 
vist, at Hr. L. savner Kundskaber i Plantefysiologi i 
Almindelighed og i Osmosens Theori i Særdeleshed, 
saa er det dog ikke hermed min Mening at have sagt 
noget nedsættende om Hr. L. ellers som Botaniker; 
jeg kan kun beklage, at han ikke selv har forstaaet, 
at han bedre ,passer for et andet Felt af Botaniken. 
I ”Pflanzenbiologische Studien II. Die Anpassungen der 
Pflanzen an Thiere. Upsala 1887,” har Hr. L. saale- 
des vist, at han delvis kan gjöre ganske nette og in¬ 
tressante Observationer, men ogsaa her viser sig hans 
Begrændsning ; thi saasnart det gjelder at gjöre al¬ 
mindelige Slutninger af det seede, da lober desværre 
Fantasien af med den Smule plantefysiologisk Kund¬ 
skab som maaske Andes. Eller hvad skal man sige 
om hans Fremstilling af, at næsten mikroskopiske 
”Milben” gjöre Planterne store Tjenester gjennem sine 
Exkrementer og den Kulsyre de udaande (Anpassun¬ 
gen II p. 61—67), eller om hans Bevis for at visse 
Calendula-YT\\k.t&r spredes af insektædende Fugle og 
Myrer (Anpassungen II, p. 75), eller angaaende hans 
Fantasi om ”dass der Inhalt des Chalazasackes (hos 
Melampyriim-^TÖ) denselben Greruch hat wie der Excre- 
mentsack der Kokongs (hos Myrer) ■— was noch 
erübrigt zu unterzuchen — kann man sich ja gar 
nicht eine mehr vollendete Verkleidung denken” (An¬ 
passungen II, p. 80)? Det er ikke underligt om en 
grundig Forsker som A. F. W. Schimper efter saa- 
dant ytrer sig (Die Wechselbeziehungen zwischen 
Pflanzen und Ameisen im tropischen Amerika. Jena 
1888, p. 79 Anm.) om Hr. L. paa folgende Maade: 
”Ich brauche kaum hervorzuheben, dass ich mich den 
sonderbaren Vermuthungen Lundström’s über den hy¬ 
pothetischen excrementellen Geruch des schwarzen 
Fleckchens des Samens nicht anschliesse. Derartige 
bodenlose Speculationen spielen leider eine zu grosse 
Rolle in den Werken des genannten Verfassers.” 
