99 
J. Wenzelii Nees. 
En länge misskänd art, som först, sedan Lind¬ 
berg 1888 haft tillfälle att undersöka originalexem¬ 
plar af densamma., blifvit klargjord. I K. Vet.-Akad:s 
samling finnas äfven, såsom jag haft tillfälle öfvertyga 
mig, under namnet J. Wenselii exemplar, insamlade 
”in monte Breutero”, från artens uppställare Nees, 
hvilka exemplar alldeles uppenbart tillhöra J. Wen- 
zelii^ sådan den af Lindberg uppfattats. Samma form 
benämnes dock på andra exemplar från Nees J. al- 
pestris a latior^ hvilket namn sålunda blir ett synonym. 
J. Wenzelii är mjukare och längre än J. al- 
pestris^ oftast ljusare färgad; bladen äro mjuka, tunna, 
glesare, ej alltid konkava, bredt omvändt äggrunda 
(således ofvan midten bredare), tydligt sneda och af 
växlande form, till f/g rundadt eller triangulärt in¬ 
skurna med spetsade eller trubbade, oftast olikstora 
fiikar; bladceller rundtorn, mest i hörnen, förtjockade, 
men mindre än hos föregående art. 
Växer oftast på kärriga ställen, stundom inblan¬ 
dad i Sphagna, och är en afgjordt nordlig art, som i 
svenska låglandet ej blifvit funnen sydligare än i 
Hernösandstrakten ; i Finland finnes den enligt Lind¬ 
berg så sydligt som på Aland. I våra nordliga trak¬ 
ter synes den snarast vara allmännare än föregående 
art. De af mig kända fyndorterna för densamma äro : 
Sverige: Ångermanland: Hernösand, (/* och 
med gon., och Örnsköldsvik, med gon., (Hj. Holmgren); 
Hernön, ofvan Järesta, med gonidier; Säbrå, vid Sunds- 
myren och på Gådeåberget, med gon.; Nora, Stormo- 
berget (H. W. A.). Vesterbotten : Umeå-trakten 
fierstädes, t. ex. vid Lilla Öberget, med gon., Sörfors, 
^ och med gon., och på Klaberget, rikligt kalkbä¬ 
rande (C. P. Læstadius); Öfvertorneå, Pullinki, med 
frukt (Hj. Hjelt & R. Hult*). Härjedalen: Skarf- 
tjäll (Juli 1873, R. Fristedt). Ume Lappmark: 
