121 
Den 5 Dec. 1889. 
1. Studier öfver Ombergsflorans papilionaceer. 
Af A. Gr. Kellgrkn. 
Ombergs iiorra sluttning, bergets sjösida samt 
för öfrigt liela den närmaste omgifningen äro lokaler 
med rik papilionacetlora. Sluttningarne i norr vid 
Borgliamn likna i tloristiskt liänseende den omgifvande 
slätten, men förete många fysiognomiska egendomlig- 
lieter. Som bekant är Omberg beväxt med granskog, 
men förekomsten af ekstubbar i djupa skogen ocli 
gamla ekar i skogsbryiiet ocli vid bergets fot tyder 
derpå, att granen är temligen ung, och att den in¬ 
kommit omedelbart efter ektloran. Ostra långsidan 
af Omberg är delvis klädd med ung granskog ocli 
utgör es delvis af liagmarker, i h vilka granen rastlöst 
utbreder sig på bekostnåd af kvarjehanda löfträdsbu- 
skar. De ofvannämda sluttningarne vid Borgliamn 
liafva längst bibehållit ektloran, och utgöras af ett 
slags ekbackar med en karaktäristisk undervegetation 
af törnsnår, mellan hvilka dock rum lemnas för en 
yppig gräs- och ört-vegetation. 
Snårens stomme bildas af Coryhis Avellana men 
utgöres föröfrigt nästan uteslutande af tornbeväpnade 
buskar, såsom Cratægus, Bihes alpina och Grossiilaria^ 
Brunns spinosa^ Bosa mollissinia och dumetorum m. fl.; 
vidare Cotoneaster vulgaris och Lonicera Aglosteum. 
Mellan snåren frodas en yppig gräs- och ört-vegeta¬ 
tion, som lemnar ypperligt bete eller höskörd. Dae- 
tglis glomerata^ Festuca prratensis^ Boa pratensis o. tri¬ 
vialis^ Air a ecespitosa m. tl. gräs förekomma här be¬ 
ståndbildande. På de torraste lokalerna bildas gräs¬ 
mattan af Antlioxantum odoratum^ Avena pubescens och 
pratoisis samt Alopeeurus pratensis. Följande papilio¬ 
naceer förekomma mer eller mindre rikligt: Trifolium 
*) Nomenklaturen är densamma som i senaste Poiiitsförteck- 
ningen Lund 1883. 
