127 
! 
Or olm S vernus o. niger likna i fysiognomiskt hän¬ 
seende hvarandra samt Vieia sepmm. Dessa tre arter 
hafva också ungefär samma utbredning inom horom- 
rådet. Sällsyntast är Orohus niger ^ som svårligen 
anträffas annat än vid sjösidan, der den är att söka 
på samma lokaler som Vida sepiuni. Orohus vernus 
är karaktäristisk för lunddäldformationer i allmänhet, 
fruktificerar klent, men bibehåller sitt bladverk oför- 
ändradt hela sommaren, oaktadt frömognaden inträffar 
i början af Juli. Orohus niger deremot mognar först 
in i Oktober. 
Lotus cornieulata förekommer allmänt pä slätt¬ 
landet nedanför Omberg samt på bergets norra och 
()stra sluttningar. Afven vid sjöbergen förekommer 
denna kosmopolitiska papilionacé, men har ej hunnit 
spridas till Visingsöformationens florområde ännu, oak¬ 
tadt den finnes på öppna platser i granskogen ofvanför 
Vestra Väggars branter. Lotus cornieulata förekom¬ 
mer ytterst sällan bildande egna bestånd, såsom för¬ 
hållandet i allmänhet är med växter, som hafva ett 
utbredt växesätt, men är det oaktadt en af de allra 
lifskraftigaste af Ombergsflorans papilionaceer. Ofta 
träffar man exemplar med ända till fotslånga skott 
och hvad skottrikedomen beträffar, så öfverträffas denna 
växt blott af Vida silvatica och möjligen af Lailigrus 
silvestris. Afven rotsystemet är mycket kraftigt ut- 
veckladt hos dessa tre arter. Tvänne ettåriga papili¬ 
onaceer, som i fysiognomiskt hänseende mycket likna 
Lotus cornieulata och ännu mera hvarandra äro Medi- 
cago lupidina och Trifolium proeumhens. Men då den 
sistnämda är inskränkt till några få lokaler, finnes 
den förstnämda snart sagdt öfver allt. T. o. m. i 
granskogen, hvar hälst en gångstig finnes, träffas Me- 
dieago lupulina. Så är ock förhållandet med Trifolium 
r(2>ens., som har en eminent S2:>ridningsförmåga och är 
kosmopolit i ännu högre grad än IjoUis. Troligen 
äro dessa äri.växtor tillpassade f()r spridning genom 
